200 r85- Ang, Sept. 
at federmera vi^. huru man dåraf kan dcma 
om Rötternas befKauenhet i fannina Äiquationer: 
Och nu iorit ^ '. 
De Cubijkc. 
De hora riOdvåndigt til endera af fclj. Foriifi-r: 
-T* ^/ ;v — : d? 
Vid a]Ia hår nedanF-:-re- iöljande ConfiruCiivO- 
ner, fä val för CiibitKa foni Eiquarirati(l<a /Lqua- 
tiöner i ackt ti^ges, hvilkec jag nu for korthets 
fl^ull nämner en g^ng ior alla, at fjeltva Rot- 
terne, dem jag uti hvar Gchi en Figur utmlr- 
kexjped dillancerne AP, AP' och\^p. A/, al- 
tid räknas iivkn en \ 11^ lait puncl A p3 en til 
låge giivcn rät linia PAf, lamt at med AP, 
AP', iom ftådfe åro til höger om punden A, 
föriläs /?!qu:viionen3 poiuiva eiler fä kallade 
jakade Rctcer, + hvarcmot äter med Ap^ 
Ap\ fom akid åro til vän!ier om punccen A, 
förftSs .^quationens nejjativa eller nekade Rot- 
ter, — X, 
Jag g5r ock, til virliyftighets undvi\jinde5 
nu förbi de 2:ne forlla formler af CubifT^a .^qua- 
tioner, emedan man vec deras Rocter vara, 
nemligen för !brmeio -f- a' zz x — 
och X ^ ^ ^ ^ i-.^" y—S-t fam.t för formeln 
x^ — år X zz a, och .v — - 4^ i. |/- 3. 
Hvarigenom ald2 förh^iliandet af delTe Ä^qua- 
tioners Rötter, til d^VcS jakade eller nekade 
famt verkcliga eller imr^^inaire bemafFenhet, til- 
lika 
