1785- ^^^S^ Sept 195 
Alla deffa omftåndigheter bidraga at Svår- 
tan, mera ån nSgon annan hafsfogel, utödcs i 
denna Skärgärd. Den är redan fl minfkad, at 
den egare, fom pä våren vanligen bekommit 
50 a 60 par Svårtor, nu fom knappall erhäller 
5 a 6. Den fkadeliga feden at plundra äggbon, 
drabbar Svärtan fä mycket fvarare, fom des 
ägg åro måft efterfokte och behagelige, och 
dertil denna faknad icke erfåttes genom ny 
varpning. I anfeende til des fena liggning, 
kläder v^vårtan fl<ott under den tiden andra 
honor fom tryggaft kläcka fina ägg. Likväl 
vore det Patriotiikt at icke få obetånkfamt ut- 
öda denna fogelart, hvilken jag, nåft Eiderfog-^ 
len, anfer for v Sr Skargårds nyttigafte fogei. 
Des dun eger en fortråffelig fpänltighet. Des 
fjäder-betäckning år rik och mjuk. Des kott, 
fedan fkinnet blifvit afflådt och alt fett frän- 
fldldt, lågges i mjölk et dygn, famt utgör dä 
en god l?ek. Dä Prof. Ström förklarar 
Svärtans kött för ofmakeligt, bör fädant för- 
<läs om en fogei, fom ftekes med (it fkinn, 
dä altid nägon tranaktighet genomtränger köt- 
tet. Men det år föga hopp at vänta någon 
hushållnings -grund följas vid de gäfvor, med 
hvilka Förfynen välfignat Skärgården. Författ- 
ningar kunna minft handhafvas på deffa obe- 
bodda klippor, där fogien fäller eller kläcker. 
Likväl fes någon verkan af Patriofifl^e Frälfe- 
mäns värd, hvilke gjordt fina til friftåder 
för Ädan och Svärtan. Utom denna åtgärd 
fkuUe deffe gagnelige foglar kan hända redan 
varit utödde. 
(*) Sond. Mors Beikr. I: 230, 
