c^ept 22g 
och nedåt 'Sädorna^ 
hvilken utgör en hufvud-caracler af Skörbjugg 
och hitintiis varit ganflca fvär at håfva. 
Utaf flera håndelfer, fom dels vore en onå- 
dig vidloftighet at uprepa, dels innehålla lika 
beftaffade, eller föga fkiljaktiga omftändighe- 
ter, tagei* jag mig frihet nåmna Dal- Soldaten 
Olof Dammare 37 år gammal, hvilken från Kro- 
no-arbetet vid Drottningholm intogs på Kongl. 
Lazarettet d. 2 Aug. 1785 , få kraftlös af Skör- 
bjugg, med blödande tandkött j får pä flera mu- 
fculeufa ftällen, famt en kall fvuUnad vid och 
under bagge knan, at han hvarken kunde gå 
eller göra minfta arbete. Sedan han blifvit ren- 
fad med pulvis dig. ph. Sv. och fått dricka den 
vanliga Skörbjuggs - Decoften af Cochlearia, 
Trif. aqv. och Rad. Armoracice, ville dock ftyf- 
heten under knävecken ej gifva vika, förr ån 
förenämnde epithema Sedi Aeris blef pälagdt. 
Men detta hade en fä fynlig och onfkelig ver- 
kan at han på 8 dagar fullkomligen til iiSlfan 
äterllältes och kunde d. 31 AuguiH lemna Sjuk- 
hufet 5 han förmantes at nägon tid fortfara med 
famma medel. 
Denna ört har, fom låkmedel, flora egen- 
fkaper: at vara lätt tilgånglig, ty den växer pä 
alla bergaktiga backar j at kunna famlas få län- 
ge marken år ofrufen hvar dag färfk, ty den 
trifves , blommar och frodas frän våren til fe- 
na höften, och ändteligen at vara litet eller in- 
tet kofl:fam och fäledes i Sjukhus, vid Arméer 
och för de fattige af mångdubbelt varde. 
Af defl'a orfaker har jag trodt min ftyldig- 
het fordra at gifva K. Academien del at deffa 
Rön, hålft jag hoppas at genom K. Acade- 
R4 
miens 
