1785- JVov. Dec, 257, 
MVB»iM, fom är concav emot axlen AB, 
och har lin fträckning åt högra fidan om B:; 
fä blir igenom deffe begge Parablers gemenfa- 
ma (kårning den föreltålde Formien conftruerad. 
Bevis. Låt alt vara draget, fom Figuren 
utmärker; få befinnes, jämlikt egenftapen af 
Parabeln MCm\ at RM^ =: ^ .CRj R'M'^ = 
CR'; rm^ -zz a ,Crh Och rm^ zz a . Cr\ Nu 
emedan RM = AP, R'M' = AF 5 rm = Ap, 
och r'm ^ A/: åfvenväl CR :rr AC - PMi 
Cr = AC + P'M'; AC - pmy och 
C/ =: AC + pV: fä följer af detta alt, 
at AP* ^.a(ihC' PM) j AP'^ a (AC + P'M'); 
=r (AC - pn{) j och A/^ = a ( AC + />W> 
AP* 
Återigen häraf, at: PM* =: (AC --T V 
a 
AP'^ Ar?* 
P'M'* = (_. AC)^; fm^ = (AC-:^)*5. 
a a 
och pm^ = - AC)*. Men efter Para- 
blens MWB;«M egenfkap, är ockO oftridigt, at; 
PM* = ^ . BP = ^ (AB + AP)5 P'M'^ = 
h zzh (AB 4- AP')5 = ^ . =: h 
(AB - kv) \ och fni^ rr K B/ = KAB . AV). 
AP* 
Derfore mäfte (AC Y-b (AB + AP)j 
a 
AP* A»* 
(— - AC)* = KAB + AP'); (AC-'-i-)* 
= KAB - A/>) ; och - AC)^ -h (AB- A/). 
Om nu här införas på AC, AB, AP, AP', 
A/? och A/, deras behöriga värden, fom äro: 
U 2 ka. 
