266 1785' 
— a^x'^ — a-hx -|- a"-hc — ö), betyr-er, at 
AB, få at punden O kory.mer at falla 
pä punden B. 
Bet år dä uti begge Fj;.njrerne ganOa tyd- 
ligt, at uti denna Vjåndeiie ki;nni Far^blerne 
jckc undgå at flråri iivavsnnan i 4:rtl pundér, 
nemligQu i"2:ne prjnder til vånfter och i ene 
puncter tii höger om axlen AC; af hvilka 
begge fednare den ena fkal vara nårmali och 
den andra l^ngiT: belägen fiän axeleh AX' utaf 
^ila 4 punderne. 
Häraf f6;;er altfä at, om -~ - a — Cy 
f 
få mäfte uti denna hånde^fe Fornilén x-^ ^ a-x^ 
^ a^-ifx 4- a'tc 0^ nödvändigt hafva ailé 
defs fyra Rötter verkeiiga, ocli det få, at e ne 
åro nekade och 2:ne jakade, famt at den ena 
jak^de .ar niinll:, men den andra jakade ilorlt 
utaf alla 4 Rötterne. i\ 
I ofrigt och fom af Figurevncs pSfeende ar 
klart, :a når AO AB, niåfie ock A/ ~ 
altfl n^al i detta fall AB nödvändigt vara m 
af /Equationens nekade f;(^:tter. Det år, at om 
nti vår Formel göres c zz. — a y ^'-^ få flxal 
'den famma kiuma jåmt dividera? med i^quatio^ 
rien x AR o) ^isf: ii^.f t^,^ v { , . . 
Når man derforc inföi^r detta varde pa c 
uti formlei);, foni Hfirigcaomfår detta utfcende 
0 \ku\[c (il di^n.fam.nn, .^iqiiacionen x -^d y 5 — 0, 
vara en Fa^äor. 
Deua -flår ock fullkom^hzca ini ty efter 
verkfiålct divifioa, lianer maa icki nå-:ot 
