^785* 0^?, Nov. Dec. 
da öfver fit vanliga antal. Har åfven den olå» 
genheten at blifva plundrad af Märdar, fom dä 
gemenligen döda Modren. Uti gamia grofva 
^kar, händer flundom, at tvånne Skråckor 
värpa tilhopa^ och en gammal Skälfl^ytt berät- 
tade mig det han en gäng, dä han ärnade fkat' 
ta et lägt fkråckbo, dar han nägra dagar til- 
förene, til Modrens upmuntran, lemnat nägra 
agg qvar, i ftället för ägg, fick 5 ft. blinda 
|-åfungar. Ehuru Skräckan år näftan varfam- 
tnaft af alla hafsfoglar, förgäter hon dock fin 
(ara dä hon ligger pä fina ägg, och föker åf- 
ven freda dem med et gemenligen vanmågägt 
förfvar. 
• At läta hemfoglar framklåcka Skråckors ägg 
år et fruktlöft förfök; ty de framkläckte un-* 
garne kunna pä intet fått hällas vid lif. De hälla 
fig vål til fin fljufmoder, och gifva med opna 
liåbbar fin hunger tilkänna, men bjuda ej til 
at åta fjelfve. Den föda af fifk man fioppar uti 
dem, dödar dem. Et bevis, at Skräckan mä- 
fte förft, i fin egen kråfva, macerera fifken, 
och fedan gifva den i Ungarnas munnar, un^ 
der deras fpädare ålder. 
Efter kläcknings-tiden , eller ock förr, bö- 
gifva fig Hannarne til de yttra fjärdar, där de 
tilbringa fommaren. Uti Juiio rugga de, och 
man fcir den tiden fe dem fofva pä böljan med 
hufvudet under vingen. Den fom fl^juter en 
fädan, kan dä ftundom läcka flera därmed at 
han gifver den fkutne en fädan fiällning. 
Skräckan lefver egenteligen af fiOv Atmin- 
ftone har jag aldrig funnit annat iödoämne i 
deras magar. I fynncrhet pläga deras kräfvor 
vara upfylde med J^in}ifjkj fäfom den fä kal- 
lade 
