^799^ (^^/. Aug. Sept. 167 
dock hånder, når Kråken ligga i fprit, at 
den famma intränger fig och få utvidgar 
fjällen at de likna fmå blåfon 
1 anfeende dertil at Skummarnes fjåll ofta 
förloras, bor man fördenfkull uti hvar och 
en arts kånnctecknj åfven uptaga ledernas 
ofrigä befkäfFenhet. Man vet ånnu icke om 
Skummarne våxa medelft nya lederis utfkju- 
tände, tvårtom har man fnarare fannit at 
Unga och gamla hafva et lika antah man kan 
derfore ined nog fåkerhet i kånnetecknen up- 
taga dem och jemvål, då man noga efterfer 
at fjållen åro tilftådes, utfåtta deras antal, 
emedan de tillika få beqvåmligt falla i ögon- 
fiktCé Den milde Skaparen har ockfä hulpit 
de håndelfer fom forordfaka fjällens afFallande^ 
ty vi få framdeles vid Arternas belkrifoing 
närmare vifa anledning at tro det Qållen våxa 
ut igen då de affalla. Skulle de tjena til 
aggens betäckning j fom troligt fynes, emedan 
man märkt fådana under dem, få åro deras 
vid magt hållande få mycket nödvändigare. 
Hårtil torde åfven den anmärkning kunna til- 
läggas * at fjällen tjena til kräkets lättande el* 
ler fjunkning i vatnet, ty då det genom 
den nämnde mulkeln lyfter fjällen ftiger vat^ 
net inunder och lyfter up kråket; då det åter 
drager til fjällen pråflas vatnet ut och kråket 
ljunken Kan hända ock, lom troligt fynes^ 
K* V. A, Handl HL qv. M at 
