fixera den egenteiigerx practiska upgift som hSf« 
med åsyftas, altid vill benämna i fråga varan- 
de solidiim med det mera vulgära ordet skepp. 
Denna tendentz tiil practiskt föremål har äfven 
iöraniedt mig, att i närvarande undersökning, 
så vida den angår skepps framstamm, helt och 
hållet grunda den på ofvannämnde Nordmark* 
ska formler, hvilka gälla endast om vattnets 
verkan derpå, hvarefter jag sedermera vid be- 
stämmandet af bakstammens figur ansett mig 
böra utgå ifrån Herr Amiralens och Gommen» 
dörens m. m. AF Chapmans försök^ samt i all- 
mänhet endast böra uppehålla mig med skap- 
nåden af den skeppets del som ligger ned* 
sänkt ner om vattenytan. 
Till en början må jag betrakta den öfver- 
sta i vattenbrynet varande horizontal-sectionen 
af ett skepp, eiler egenteligen här först den 
delen deraf, som är belägen emellan dess bre- 
daste ställe och dess framspets. Den må före- 
ställas med EAD (Fig. i), der DE är sectio- 
nens största bredd, AB, dragen från midten af 
DE vinkelrätt deremot och tiil A, dess längd, 
och A dess f ramspets. Jag vill då finna en e« 
» qvation för den kroklinie AMD och AE, som, 
lörd i vatten i directionen B A, lider mindre 
motstånd deraf än någon annnn iinie, hvilken 
kan innefatta lika area med DAE. Till den- 
na undersökning behöfver jag låna följande af 
Leon. Euler O cless bok: Methodus inveniendi 
iifieas curvas maximi tnminiive propnetate gaudentes^ 
Laus, et GenevL^ 17445 Cap. V, Prop. IV, p. 
19, A etc.) up PR- ii na och bevista 
