I807> 4f'« Ma J- 3hm* *39 
ikogsberg, hvilka skogsberg gå i en med 
hafsstranden parallel sträckning på 7 till 10 
mils afstånd från densamma. Uppom dessa 
skogsberg blir landet åter slätt , men upp- 
fyllt af en ansenlig mängd kärr och myror, 
förmodligen uppkomna genom det hinder, 
som skogsbergskedjan gör för vattnets fria 
aflopp. Penna trakten, som i de mesta di- 
stricter innefattas inom Lappmarksgränsen, 
är nästan alldeles otjenlig för åkerbruk; men 
så mycket mera passande för boskapsskötseln, 
då alla kärren, som utgöra nästan hela lan- 
det, öfverflcda af bete. Det är i denna kärr- 
trakten emellan skogsbergssträckan och re- 
gio subalpiha, som folket är mest utsatt för 
trög stolgång och obstructioner om somma- 
ren. Dessa anfalla dock häftigast främman- 
de, och de som flere år varit borta härifrån 
och hemkomma till den årstiden. De före- 
falla väl ensamt om somrarna, men de till- 
och aftaga icke med sommarvärman: tvärt- 
om fortfara dessa obstructioner långt inemot 
hösten sedan kylan i luften blifvit rätt an- 
senlig. De plåga i synnerhet dem, som lef- 
va hos allmogen, och äfven allmogen sjelfj 
deremot besväras Embetsmän, Ståndsperso- 
ner m. fl. som föra en annan diaet, knappt 
deraf. — Efter dessa allmänna anmärknin- 
gar får jag nu anföra hvad som händt mig 
sjelf i detta afseende. 
År 1800 i början och vid medlet af Ju- 
lin månad, då jag rest® uppföre Torneå Elf 
och 
