142 i8o7> Ap. Maj. $un. 
Lappmarken, nemligen Muttania, vandrade J 
vi öfver fjället Sombio tunturi, och utstodö v 
derunder den häftigaste storm med ganska r° 
starkt regn 5 och mot natten rodde vi öfver : 
Sombio träsk i så stark blåst, att vågorna j ; 
beständigt slogo öfver båten, och vi blefvo j ' 
så stela af köld , att vi knappt kunde gå. 
Detta disponerade visst icke till någon stark | 
perspiration. Som vi nu uti många veckor j 
svultit rätt ansenligt, och under hela resan j 
knappt ätit någon mjölk, så bief mjölken 1 1 
för oss en rätt begärlig mat. Hela vår fö- < 
da blef nu färsk mjölk, den vi drucko i nä- 
stan otrolig mängd och åto litet torkad Sik 
dertill. Vi hade knappt varit en dag i Mut-j 
' tania då stolgången blef ganska trög och be* I 
svärlig. ~ Finnarna i Gården klagade också \ 
sjelfva Öfver samma olägenhet. Excremen* S 
terna voro nästan alldeles hvita och ganska? 
torra utan ductilitet och smidighet. De vo* 
ro alldeles utan sin naturliga lukt. Dera9 i 
mängd var alldeles icke mindre än vid van~ 
lig föda, ehuru fasta de befunnjos vara, och 
det fordrades en fullkomlig öppning dagli- 
gen för att icke vara onererad. Vi reste vi- 
dare nedefter Luiro elf , hvarunder af nödvän- 
dighet all vår mat bestod i mjölk. Den trö- 
ga stolgången öfvergick derunder till en full* 
komlig obstruction, och gjorde mig ganska 
bekymrad, I Neblos- Locka var den så vi*!: 
da kommen, att jag alldeles icke kunde gå 
rak, och kände starka sprängningar i pelvis- 
