16 { 1807, SAg. 
Sjön 5 liksom på Landet, merendels lagligen 
faststäldte och ifrån stränderne mot hafvet 
utlöpande råer, åtmindstone på Chartorna, 
utmärkte 5 som skilja angränsande jordägares 
fisk -vatten ifrån hvarandra; men mig vetter- 
ligen finnes mot hafvet ingenstädes någon 
utsatt rå 3 hvarken på Charta, ännu mindre 
på sjelfva stället,, där jordägarens uteslutan- 
de Fiske -rätt uphör, och hvarutanföre det är 
livarje Svensk Undersåte tillåtet att fritt id- 
ka Hafs -fiske. Genom behörige, o väldige 
Delomän vore det dock ganska lätt ^ att en 
gång f6r alla utsätta denna rå i me lian Haf- 
vet och Skärgården, h varigenom icke allenast 
många tvister voro förekomne, utan äfven 
Hafs -fisket ganska mycket lättadt och befor* 
dradt, då främmande Fiskare visste, hvarest 
de med trygghet kunde idka sin mödosamma 
näring. Och är det verkeligen besynnerligt, 
att denna angelägna rå- sättning så länge kun- 
nat uteblifva. I det stället har JCongl. Maj:t 
genom 1766 års Fiskeri -Stadga sökt utstaka 
denna gränsa Ty uti 2 Capitlet 6 §. af den- 
na Förordning heter det: 
"Som till tvisters undvikande och veder- 
* 3 börandes efterrättelse nödigt pröfvas, att 
35 riågot visst stadgas om rätta förståndet af 
''jordägande ratten vid Hafs -fisket 3 Så var- 
53 der härigenom i Nåder förordnadt 3 att Salt- 
sjö -fisket inom skärs bör för deras enskiJ« 
"ta ägendom anses, som strand och holmar 
^däromkring äga} men vid öpna Hafs -strån* 
»den, 
