fO igl I j Jan. Pehr. Mari. 
och äro oftaft mera ovanliga genom fina korta 
och glefa grenar än genom något nedtryckt ut- 
feendej deremot redan vid Dal -fjällen fer man 
tallen fträfva uppefter bergfidorna, tills den blott 
blir i eller 2 alnar hög, och i Schweitz blir 
den riktigt krypande. Detta tyckes, hevifa att 
i Lappmarken tvingas träden af en förftörande 
köld fom beröfvar dem fina äldre och mindre 
liffulla grenar; men i Schweitz tryckas de mera 
af en våldfam blåft, och fannoiikt äro orcaner- 
na på Södra Americas berg orfaken att träden 
der upphöra få fnart eller långt förr än fäden. 
Björken går längre upp i norden än tallen , dels 
emedan den behöfver kortare tid att fullända 
fin fommarväxt och derefter fåfom befriad från 
alla löf bringas i fullkomligare dvala, dels e- 
Hiedan den Ikyddas af fin egna och feta näfver 
för vinterkölden. 
Givort -fjällets Jiäa y 
der ännu blott björklkog växer, äger många 
källfprång, men jag kunde icke finna något vid 
barrfkogens gräns fom var af full godhet. Bu- 
fkagiet beftod der meit af Salix lanata blandad 
med Salix glauca} men Salix arenaria hade nä- 
ftan förfvunnit. Sonchus alpinus, fom verkligen 
icke går ned i riktiga fkoglandet, var högft 
allmän. Så fnart björkfkogen började blifva 
gles och backarna mera bara in funno fig Årbu- 
tus alpina och Androineda caeruiea. 
Juft i fjelfva björklkogens gräns eller der 
fejörkarna icke mera voro famnshöga, ianns en 
för- 
