i8Hj Jfr*. Fiir. Matt. 
4> 
len af aret , få förflår dock knappt den myck« 
na gödfeln till de få åkerlapparna , och nybygg 
garen klagar alltid öfver defs otillräcklighet för 
ett mera utvidgat åkerbruk. Man må då undra 
hvart den myckna gödfeln tager vägen} det är 
lant att den härftädes rådande fandjorden alle- 
flädes emottager ovanligt mycket deraf, men 
det borde flutligen något föiflå om icke färfkild- 
ta omftändigheter lågo till grund. Det tyckes 
iiiig fom vore den korta fommarVärman otillräck- 
lig för gödfelns decomponerande elier upplö- 
lande i lina beftåndsdelar , och fom Ikulle Hon 
kalla jorden bevara alla gödningsämnen från för* 
mttnelfe tills häftiga vattuflöden bortfkölja dem. 
Sannolikt finnes det iåledes en materiel chemilk 
or fa k till Lappmarkers ofruktbarhet 5 och den- 
na beftår i brift på förruttnelfe eller för mull* 
ning, bvarförutan ingen organilk lemning kan 
komma växterna till nytta. Alla kärren äro 
uppfyllda af en fvart torf, fom tyckes vara fa 
god fom gödfel, och likväl äro de få litet al- 
ftrande, att gräfet blott kan af bärgas h vartan- 
nat år om icke gräsroten Ikall blifva alldeles 
Utmärglad. Att bränna en fådan mark gag* 
nar mera än gödning, och det tydligen derige* 
nom att både hettan och afkans frätande egen* 
ikap åftadkommer upplösning och förrutnelfe. 
Man har med förundran uppgifvit att fä* 
den i Lappmarken växer fortare i famma min 
fom fommaren är kortare t, men om detta in- 
träffar med der brukliga Brå -korn, fom låtit 
naturalifera fig med dimatet : få gäller det vifst 
icke om rågen. Jag har 4 £eut Råg ikäras i Lapp* 
marken 
