väfentligt olika,' att Ikijjagtiga principer fyr.aa 
ligga till grund för båda. Då den oorganHka 
naturen är lam inanfat t af brännbara kroppar el- 
ler af deras oxider, hvilka i de fläfta fall kun* 
na åtfki Jjas rr.ed bibehållande af fitt fyre, få fin* 
nes i den organifka naturen ingen förening, foin 
icke innehåller fyre, och i alla äro två eller 
flera brännbara kroppar förenade med famma 
pprtion fyre, hvilken oftaft icke är tillräcklig 
att fyrfätta mer än en enda af dem, och hvil- 
ken de vid den organifka kroppens förftöring 
dela fig emellan i ett förhållande, fom icke al- 
tid beror endaft af de brännbara kropparnas o- 
lika frändlkapsgrader» Det är fkäl att förmoda 
att grunden för de organifka naturproducternas 
fammanfättning en dag fkal kunna framläggas 
lika enkel, fom lagen för den oorganiika natu- 
rens 3 men detta mål är visferligen ännu långt 
aflägfe. 
Bland de förfök, genom hvilka jag fökt be* 
vifa de här anförda naturlagar, har jag inflic- 
kat tvänne epifoder, fom äro af mycken vigt s 
fä väl för proportionsläran, fom för Chemiens 
theori i allmännhet. De be-träffa ammoniakenS 
och faltfyrans fammanfättning. Jag ikal nämna 
några ord om hvar och en ferfkilt. 
Vi hafva fett at Ammoniaken^ efter deri 
ftränga analogien med de eldfafta alkalierna be* 
dömd att äga en med dem analog fammanfätN 
ning, måfte innehålla omkring 47 p* c* fyre* 
Jag har ock anfört att detta alkali kan fönder« 
delas i qväfve och väte, fom till fullo erfätta 
K. V. A. HandL III Q$ art. O defs 
