181I5 Oct. Nov. Dec. 
277 
finnas de ännu både fpitftga och reflade vid 12: te 
året, och tvärtom ftundom vid 9'.de året trub- 
biga och rundflitne. 
Den få kallade kroken eller haken uti öfra 
framtänderna är icke heller något päliteiigt kän- 
nemärke. Då häftens hörntänder of van i mun- 
nen bekomma en fkarp nedftående fpits eller ha- 
ke, pläga Häfthandlare utmärka det med att fä- 
ga: Häften ftärer Krok och påftå att detta fker u- 
ti 7-'de året. Men fomlige häftar fkära alldrig 
krok, hos andre fker det olika, jag har fett 
fomliga häftar få den i 6:te och 7:de^ andra uti 
8:de ocli grde året, 
Framtändernas ökade längd och förändrade 
jlällning har man länge känt och äfven begag- 
nat fig af för åldrens urfkiljande. Gemenligen 
förhåller det fig få, att tandkronan fkjuter allt mer 
och mer fram, efter fom häften blifver äldre 5 
och i lamma mon friger tandköttet tillbaka, hva- 
dan tänderna fynas längre. För den fom vant 
fig vid, att af tänderna dömma till åldren är det- 
ta kännemärke ganfka vigtigt, dock är denna 
tändernas förlängning mindre märkelig före det 
I2:te året. Framtänderna nedan i munnen få ock 
med det famma de Ikjuta längre fram en föran*, 
drad ftällning, blifva raka, framftående och ftut* 
tände framåt i ftället för att hafva varit förut nå- 
got upåt bögda. Detta är få allmänt kändt, att 
aäftan h varje häfthandlare förftår fig derpå. Äf» 
ven var det bekant för forntidens . Vetermarii 3 
och Varro, Plinius och Columella förbigå ic- 
ke eller denna tändernas förändring^ hvilken 
U 3 vaa«» 
