Ign, Oct. Nov. Dec. 28 f 
tajla *). Det är den, fom under alla häftens lef- 
nåds perioder undergår få märkeliga forändrin- 
gar, att den ofelbart gifver den fäkrafte anled- 
ning till åldrens urfkiljande. Straxt tandkronan 
är framväxt 9 finnes denna tafla midt uti hafva 
en djup fvart grop, hviiken nian kallat kärna , 
och fora är då omgifven af en fkarp kant eller 
karm. Småningom biifver denna karm afnött, 
med det famma mindre Ikarp och bredare, få att 
kärnan biifver mindre och fiuteligen utplånas 
helt och hållit, då taflan biifver aldeies flat och 
glatt. I början är taflan någorlunda oval, få att 
; defs bredare ända veter inåt , den fpetfigare utåt , 
men med ålciren förfvinner denna ovala figur 
och taflan biifver förfl half cirkelformig fedan 
; trekantig eller fyrkantig. Men för att närmare 
kunna utftaka taflans förändrade figur är nödigt 
att anmärka 1:0 Defs främre rand fom vetter utåt 
läpparna. Den går mera rakt i fynnerhet på 
i:fta och andra paret, men är något mera bögd 
på hörntänderna. 2:0 Bakre randen , fom vetter 
inåt tungan och munnen är något half cirkel* 
formig i fynnerhet på förfta och andra paret^ 
men något mindre bögd på hörntänderna. Den- 
na rand , fom är ganika märkvärdig för åldrens 
beflämmande ville jag kalla Bågen. 3:0 Så län- 
ge taflan ännu behåller fin äggrunda figur har 
den 2:ne ändar eller kanter: den yttre, fora är 
mera fpits , den inre fom är mera trubbig och 
rund. Desfa iidokanter afplattas allt mer och 
mer/ 
Jeg har uti min Inledning till Hästars kän- 
nedom kallat den ål et et, men tror, att den 
iämpeligen ken kallas Tafla* 
