1809> ^^^^ Fehr. Man. ii 
Om KrokUneers HyperboJiJka^ Paraboll^a och 
Elli/iifka böjning-iu 
Af 
NILS JOH. BERGSTEN. 
§• I. 
Det gifvas åtlkilHga fatt, attbeftämma Böjnings- 
Cirkcfln för en gifven punkt i en kroklinia. Et 
af dem, fom Maclaurin upgifver i ii:te Ka- 
pitlet af defs Afhandiing om Fluxioner , beftår 
deri, att räta linien DH (Fig. i) tangerar krok» 
linien i den gifna punkten och Ty^ fom rå- 
kxT DH i T ocb kroklineen i föres parallelt 
med DS, fom med DH gör en gifven vinkel: 
på T;j; Utdragen tages TV få ftor, att TV . Ty 
är öl ver allt lika ftor med DT*. Punkten V 
fkall fåledes finnas i en linea, fom merendels 
råkar DS i någon punkt S, då DS blir en chor- 
da i Böjnings -Cirkeln för punkten D. Någon 
ferlkild egenfkap af denna punkt kan vara or- 
fak, att DS antingen blir oändeligen ftor, det 
är alymptot till VS, eller ock alldeles förf vin- 
ner, få att punkten S inträffar med D, der DS 
tangerar linien SV. I förra fallet fäges böjnin- 
gen i D vara oändeligen liten ^ i det fenare o- 
ändeiigen ftor. 
Sedan Böjnings • CiTkeln DNS blifvit fun- 
nen, kan af vinkeln mSY^ fom Cirkelns om- 
krets 
