32 1809? MarL 
*;(id^ x)'^ < ^däx X ^9 hvilket gifver till* 
känna, att äfven böjningen i toppen ärEiliptiik. 
Ste Exemplet, Eqvationen ^ = at» föreftäller 
en Parabolifk linea, när n är jakadt^ en Hy- 
perboliflc linea, när n är nekadt. För de Hy- 
perbolilka lineerna är ^{d^^yj^ : ^ddy X d^^y :: 
f .(w+2) : ^ . (w + 3) • • • 3^+9» 
hvaraf fes, att f(fi^^T)^ altid är fiörre än ^ädy 
. d^y och böjningen Hyperbolilk. För de Pa- 
rabolifka lineerna är <f (^^^)^ : ^ddy , d*y : : <; . 
(n — 2) : 3 X (« — 3)- I dtsfa är böjningen El- 
liptifk, när n är mindre än 2 , men ftörre än 
|. Ty I < 2w, eller lo — 9 < _ 3 fi, eller 
10 — < 9 -o- eller ^ (2 ~- «) < 3 . 
(3_«)5 fåledes '){d^yY <y'^ddd'^ij. När 
n är ftörre än 2, är böjningen Hyperbolilk. Ty 
om « < 3^ hafva ddy och i* llridiga tecken; 
om w =3 förfvinner d^y men icke '^^j/; om n 
> 3, är n — 2 > n — 3 , fåledes 5- . 2) 
> ^ in — 3)* När n < är böjningen åter 
Hyperboliik: ty i > 2^5 eller 10 — 9 > ^-ts 
— 3.W, eller 10 — > 9—. 3», eller f X 
(2 _ > 3 X (3 ~ n), fåledes s X (ä^y)^ >\ 
^ddy X d^^y. Om desfa oräkneliga Paraboliika 
lineer är altfå att märka, 
1:0. Att böjningen är Hyperlolijh ifrån n >] 
o till 13 < 
2:0. Att höjningen är ParahoUJk för « = |* 
3:0. Att böjningen ar Elliptifh ifrån « > | 
titt « < I. 
' 4to. Att 
