6a 1809, ^an. Febr. Maru 
och linnes både äggrundt, aflångt trubbigt el- 
ler aiTmalnande och näftan hvasft, men fåf 
likväl icke den egna ikapnad fom vid fÖrfta 
påfeendet characteriferar den förra. Anled- 
ningar fela likväl icke dertill^ att misftänka 
det en eller atinan af de förändringar fom 
O. vutgatum tros förete^ äfvcn torde kunna 
Vara färlkilda arter. 
4:0 I anfeende på visfa delans prOportlpnef. SI- 
ledes befinnes Axlkaftet (eller den delen af 
ftronken (Stipes) fom vidtager der löfvet är 
fäftat och fortfättes till axets bÖrj.-in) på den 
förra arten Vara lika långt fom fjelfva löfvet^ 
fällan litet deröfver^ men merendels alltid > 
och beftändigt på visfa artföi ändringar af O. 
vutgatum nära dubbelt få långt fom löfvet på 
denne, famt axet i proportion mycket kor* 
tare på den förra» 
f:o Förmedelft axets form 5 ty hos den förra är 
axet på de tvänne motfvarande plattare fidor^ 
bredare och näftan lancett - likt, då det på 
den fednare är alldeles jämnbredt» 
6:0 Förete iluteligen äfven Capflerne en väfend- 
telig Ikilnad, emedan deras antal på den för« 
ra endaft går från 10 til 1 2 och fällan mer 
än till 18 (båda axets rader fammanlagde) då 
på den fednare arten deras antal till det min- 
ila alltid är dubbelt ftörre, famt oftaft öfver* 
ikridande 40. 
Desfa betydeliga ikiljemärken anfer jag af- 
gjordt böra beftämma i fråga varande arters fkil- 
nad 
