184 
purfärgädj än jag uågonfift fett den; äfven 
finnes uti famma dyrbara verk Orhicularis ^fti^"' 
tad på famma tabeiij fig. -yiö 3 ^^utaf medelm€t«*L 
tig ftorlek, piitfad ok:h klipt» Uti Holland er» 
höll jag äfven S^//^3 både putfad och kringklipt. 
Utan at kunna då attfe den föjfadhatj än en art- 
förändring af Oi^Å/^rK/flr//. 
- Men då jag 9 för kort tid fedan , af en hän-* 
éelfé, kom at iäfa ofvannämde MoöÉers Afhand'»' 
li#g .'Om^ Musiloroa och ' HanS' yttr-ande på det- 
högfta väckte min upmirkfamhet 5 förefatte jag^ 
mig 5 at genafl noga underföka min egen Sam- 
ling', och fann då, tii niin innerliga glädj-^'? 
jag. ifrån Molackiike Öarne hemfört en fulikomw 
lig oeh olkadd med tunne och Ikifvige feai, 
aldeies hel och väl förvarad 5 en dyrbar MusHa, 
fom med fuHt ikäl ka.n räknas ibland de fälfyn- 
taltle, och fom icke eller finnes ibland de iköna 
och dyrbara Snäékor^ h vilka utaf Hans Koogl* 
Majeftät til Upfala Academie bl-ifvit förärade^ 
MoDeER gjorde blött en- é"iida -gång, eféet' 
min hemkomilj éo refa til Upfala, år 1780 då 
Han befåg mine hemförde Infektfamlingarj meh 
den tiden hade Han ännu icke börjat med Stiä(5i 
kornas Samling och underfökning, och var fåledes 
aldeies okunnig derom, att den Musfei-Snäckä j 
fom Han fedan anfå^ få fälfynt och den Han ik« 
ke trodde finnas natuflig och okonl^lad uti he- 
la Europa, var til finnandes på fju milsalfiånd^ 
hos en Vän och Landsman 5 fom haft den lyc** 
kailj att med lif och häifa til fi t älfkade Fäder« 
nesland återkomma och h'emföra månge både fäl«^ 
•'^ fy ute 
