i8o9> 217 
Ockfå befinnes Ikillnaden i vegetation vid 
'Upfala och fjön Yngen vara nog an fen lig , för 
att fullkomligt fvara mot den fundna åtfkillna- 
den i temperatur. Då jag nu fkali förföka att 
utvifa vegetationens fkiljaktighet på desfa båda 
ftällen, och beftämma vegetationens förhållande 
till de fundna temperaturs-graderna^ få bör är- 
anraSj att hvar och en växt icke intager en fmal 
linia på jorden utan en bredare zon, att denna 
^sonens båda gränfor utgöra beilämda linier, och 
att fåledes på båda oftanämnda flällen fkall ut- 
märkas få väl fydligare växters gräns mot nor- 
den fom nordligare växters gräns mot föder 5 
eller med andra ord: den fkiljeiinia fom de fam* 
iranlfötände fydligare och nordligare växterna 
bilda , och fom noga fvarar mot den gifna tem- 
peraturen. 
Vid Upfala. 
Sydligare Växter fom norr om Upfala fnart 
Upphöra y och icke finnas vid Yngen , äro föl- 
jande. Eken håller fig redan vid Upfala mer- 
endels i Ikygd af bergfidor, och ftannar alldeles 
hitom Dal-elfven vid 6^ ^'^ temperatur j men i 
Vermland finnes den endaft vid Venerns ftiän- 
, der t. ex. på Kummelön. Alm tål litet hårda* 
I re climat, men kan dock icke växa vid Yngen, 
Detta förhållande iakttaga vidare : Cratsegus O- 
Xyacantha, Prunus fpinofa, Rofa canina, Rha« 
I mnus catharticus, Salix fragilis^ Mefpilus Coto- 
jneafter, Rubus ceefius, Ononis arvenfis (fom 
redan är fällfynt vid Upfala), Primula veris 5 
Pulmonaria otiicinalis, Stratiotes, Hydrocharis, 
j Typha anguftifolia , Anemone Pulfatilia ^ Cen- 
ii taurea 
