234 
1809) 05. Nov, Dec. 
motfaft fall och enär desfutom de öfriga kropps* 
delarnes Ikapnad, antal, proportion, beväpning 
eller beklädning , famt fjeliva Larv-tillftåndet 
och näringsfättet befinnes hos färlkildta arter 
närmaft enahanda, få iörftår jag ej annat, än att 
fönderdelandet i flera Genera mera fkail förfvå- 
ra än underlätta Syftemet^ ty likafom för få 
Sägters antagande är otjenligt, få fkola äfvea 
för mångas vara det. Och Ikulle man icke ge- 
nom en alttör fträng och fin granfkning lluteii- 
gen kunna komma därhän, att få lika få mån- 
ga Genera fom det gifves Species! 
Munndelarne hos Diptera äro vanligen me- 
ra köttagtige än hornagtige, och förändra fåle- 
des genom intorlvning fin ikapnad. Detta o,ak- 
tat är hvad Brömfarne angår, det utur munnen 
Utfträkta fnytet, hvars öfra fida betäckes med 
tvänne fammanliggande Munnfpröt, fåfora altid 
fynbara, ett icke okänbart märke för defs arter, 
Desfa munnfpröt, hvaraf Fabricius egenteiigen 
tagit Slägtmärkena , utgå från fäftet af proboicis, 
äro tjocka, fmåhåriga (äfven i Cbryfops) med 
yttre leden längre, nädan hoptryckt, men förete 
efter hvad jag kunnat finna, ingen märkelig 
Ikiljaktighet^ ty då yttre leden uppgifves fåfom 
obtufus i ChryfopSj incurvus i Tabanus, och fecU'»^ 
rif&rmis i Haematopota, få tiiikännagifves där- 
med deJs ingen uteflutande egenlkap, dels blott 
en tillfällig fkillnad. Bevifet häraf hvllar i fle- 
ra och många individuers jämnförande fins emel- 
lan; hvarvid man nogfamt finner, att ju ftörre 
Biömfar, ju mera äro deras munnfpröt inböjda, 
och i fynnerhet, att Hannarnes ytterila munn- 
fprötsled är trubbigare än Honornas ^ å hvilka 
