i£o6 3 ffan. Febr. Man. 
agg eller lågga fin romm på fjovåxter och 
emellan flenar. Till upplysning om deras g åt- 
va att foroka fig torde jag få anföra Harmers 
uppgift i Philof. Transadt for år 1767, enligt 
hvilken en Flunderhona hade 1,357400 ågg. 
Unga Individuer åro merendels ljufaft till 
fårgen. Somlige arter ibland Flundror, ifyn. 
nerhet de fom meft uppehålla fig på djupet 
(t. ex. Helgftundran), hinna till en nådan of- 
verdrifven ftorlek. Fifkare råkna icke på ögo- 
nens låge utan anfe de arter, fom endaft der- 
igenom hufvudfakeligen åro olika i for blotta 
artförändringar; de påftå ock, att det finnas 
Flundror med båda platta fidorna mörkt får- 
gade. Hvad det förra vidkommer, vore det 
väl en hogft ovanlig artförändring, emedan 
genom ögonens flyttning på andra fidan. fifken 
bleflikfom omvänd, hvarföre det år icke tro- 
ligt; könens olikhet år ej eller derigenom ut- 
märkt > ty jag har funnit hanar och honor 
af båda arterna. Den fednare uppgiften, att 
båda fidorna vore lika färgade, har jag aldrig 
fett. Med iåkerhet kunna defla tvifvelsmåi 
icke afgoras, forrån erfarenheten blifvit på 
det fått rådfrågad, att defs utflag kan anfes 
fullkomligen gällande. 
Flundror fångas med not-, uti nåt* fom 
ofver en natt eller dygn utfåttas i fjon, eller 
ock på krok, hvarvid mafk, fnåckdjur och 
dylikt brukas till agn. Helgflundran tas åfveu 
på krok med fifkbitat till agn eller bete. 
D 2 M\m« 
