228 'iSoö, £ful Atig. Sep t. 
dana hemkommande Fifkfkutor var jag ofta 
närvarande, och låg många ico:de Helg flund- 
ror ibland den flora myckenhet af florfifk, lom 
hela fommaren igenom föres till flrånderna 
och de bebodde öarna i fkåren. Helgflund- 
rorna voro hogfl 2 alnar långa, men Fifkarc 
berättade, att de fl un dom funnos få flora, att 
inan ej vågade upptaga dem i båten, ifall den 
förut var nåra fullaftad; då affkar man {ho- 
ret* och fliken fick gå med den fvålgda kro- 
ken. Uti en i Leipzig utgifven nyare Edi- 
tion af Fauna Svec. finnes den tillåggning om 
Helgflundran, att hon fållfamt varierar med 
ögonen till venfter och att fidolineen år rak. 
Hvad ögonens varierande låge angår, har jag 
derom redan yttrat mina tankar och påmin- 
ner blott hår, huru hogft fållan ibland de or- 
ganifka kropparna naturen varierar låge och 
form for de våfendtligafle organerna. Der fö- 
re åro t. ex. froredningsdelarna hos växterna, 
och munndelarna hos djuren minfl förändring 
tmderkaflade. Når har man hos andra djur 
funnit ögonen i nacken eller ens på annat 
flållc ån det naturliga? (NB. hår år ej fråga 
om mifsfofler fom tillkomma af andra orfa- 
ker.) Hvad åter den rake fidolineen beträf- 
far, vore det vål hogfl befynnerligt om den- 
famma, hvilken beror af, och åtföljer rygg- 
radens gång i kroppen, fkulle kunna variera 
från bågformig till rak flållning. For min del 
har jag aldrig fått fe desia oväntade artfor- 
ånd- 
