23 
vůle své. Člověk omámen smysly svými a intellektem svým, jenž 
spočívá v příčinosti, neví, že celý obklopující ho svět jest on sám, a 
on sám že jest ten celý svět, že jest Brám, měnící se Oum. *) A 
ten zmatek způsobila ovšem Maja , dle náhledů braminův nikoliv 
zlé, nýbrž hravé bůže, nastrojivši před smysly lidské a zvířecí kou- 
zelnou záclonu, totiž čas a prostoru a přičinivši do intellektu jeho 
příčino sť a do spoutané vůle jeho, jednictví (individualitu) a 
soběctví (egoismus). Intellekt se všemi záclonami svými zajde, 
pouhá vůle jenom zůstane, ana jest vůle jediného Brám. 
10. Když člověk tento mam a přelud Maji překoná bud bystrostí 
intellektu svého (— mašghouli — čehož dosahují bramínové) buď 
samostatným výkonem vůle (odumíráním a zapíráním světa, askesí, 
již vykonávají zvlášť fakyrové) buď i spůsobem jiným : tu hravě smekne 
se nastrojené kouzlo to se smyslů jeho, a on pozná, že byl omámen, 
omámen co Brám, a nezazlí proto Majě, nebo chtěl původně poznati 
sebe sama, a Maja mu v tom jen hravě překážela. On však ustane 
blažený beze strachu a vší touhy, co Oum neměnící se. Ten jest 
pocit člověka umírajícího , jenž už za svého žití poznal Brám a 
svaté knihy Beid.**) 
11. Až překonán bude tento smyslný klam a přelud skrz na 
skrz, až pozbudou čas a prostora svého kouzla mámivého, až 
přestane intellekt lidský sháněti se po příčinách, zakládajících se 
v onom klamu smyslovém : potom nastoupí ona látka původní, ježto 
byla pouhou formou původní vůle měnícího se Oum — jeho jako 
*) Et ille qui propensionem ad tó haranguerbehah fieri habet, oportet, 
quod in hujus modi maschghouli perseverantiam ostendat, quod hae 
omneš creaturae in totum ego sum, et, praeter a me, aliud non est, et 
omnia ego creata feci. Oup, L, p. 122. 
Cum homo se ab Ente universali vel parum divorsum censet, illi Enti 
ubique praesenti, cultum demisse et tremiscens offert, suae parvitatis con- 
scius: quando autem djiw átma cum átma se unum opprime seit, omnia 
in se intuens, se in omnibus considerans, nihil in se, nihil extra se existere 
optime gnarus, mentě secura, animo tranquillo, supremi et unici Entis me- 
ditationi vacat, ejus universitate demersus, Adn. Oup. II., p. 334. 
**) Proto jest tvoření a ničení, živení a umírání ve smyslu náboženství staro- 
indického jedna a táž věc, a proto jest Brám ve třech osobách, co Brám, 
Vešň a Roudr neb Maha diw (velký div), co tvůrce, zachovatel a ni- 
čitel jedna jediná bytost. Tato božská Trojice přešla i do jiných novějších 
náboženství, ale v indickém má svůj pravý, poněvadž filosofický a genetický 
význam. In illa gutta originali, quod tres qualitates fuit, Brahm forma 
qualitatis T» creare, et Vešň forma qualitatis tS conservare, et Maha diw, 
Roudr (afna) forma qualitatis rš annihilare. Oup. I., p. 317. 
