24 
prvním hnutím — svou zpáteční cestu, z organismu v hmoty, a hmoty 
se opět srazí, těiesa všehomíru padnou na svá slunce, a ta na své 
slunce střední, a bude po tomto velikém vzkříšení opět jediné Oum, 
však už nevolící totiž neměnící se více, ve své poznáním svým roz- 
množené blaženosti spočívající. *) 
12. A když člověk tak daleko vnitřním bádáním svým (mašghouli) 
dospěje, že pouhou nastrojenosť mysli své a naproti tomu pravou 
jsoucnost a podstatu vůle své pozná, když světu a jeho vnadám 
úplně výhost dá: tu se mu jeho pravá bytost započne objevovat!, tu 
pozná sama sebe co Brám (měnící se Oum), jemuž nesvědčí ani čas, 
ani prostora, ani příčinosť, ani jednictví a soběctví, ani 
nutnost, ježto jest všude a vždy, a všude a vždy jedno a celé. — 
V takovémto nadsmyslném chápání počíná se pravým braminům nová 
posud netušená zákonnost jejich vyššího bytí jeviti, zákonnost jsouc- 
nosti Brámovy. Tu počínají váti na ně vánkové s nadsmyslných 
výší a rozléhati se zvukové v srdcích jejich, zvukové to lásky, věr- 
nosti, obětavosti, krásy, pravdy a dobra, ježto neznají ani 
času, ani prostory, ani příčino s ti, ani jednictví, ani so běct ví, 
ani nutnosti, poměrů to, ježto nepodléhají zákonům positivně lidským, 
ani zákonům přírodním, anobrž výhradně zákonům Brámovým, a 
jeho jsoucnosti pravé, smysly nepokalené, a jichžto pouhý pablesk 
známe sice a nebo spíše tušíme ve smyslovém světě tomto, jejichž 
pravý blesk však v Brámě teprv poznáváme. A tak souvisí kosmo- 
logie, aneb metafysika starých Hindův s jejich etikou. 
IV. 
Etika (mravověda) staroindicM. 
1. Základní myšlénka etiky staroindické jest metafysický náhled, 
že jest Brám (Prabrám, Parabrám, t. j. velké Brám, pranou) 
v pouhosti své všude a vždy a všude a vždy jedno a celé bez 
času, bez prostory a bez příčinosti smyslné. V každém jednotlivém 
tvoru (člověku aneb zvířeti), v každém jednotlivém tvaru přírody, 
v každém jednotlivém tělese všeho míra, ano v celém veškerenstvu 
jest jedno jediné a celé Brám vždy a všude najednou ; nebo vše, 
co smyslům našim se objevuje, všeliká rozmanitost přírody a všeliká 
Et is akasch comprehendens omne est. Post a resurrectione, quo tempore 
destructum omne fiat, ulla differentia et mutatio in eo viam non inveniet, 
et molestatus non fit. Oup. L, p. 337. 
