28 
sejdou s tohoto klamného jeviště. V tomto stavu nepoznání aneb 
jenom polovičného poznání páchají nejvíce zla, cizí zlo aneb dobro 
za vlastní zlo a dobro úplně nepokládajíce. 
11. Ti a takoví neočistili a nevybavili posud dokonale v životě 
vůli svou z osidel Maji, ti, když smrtí sejdou, nemají ještě vůle svo- 
bodné, těch osidel sproštěné, ti opět si volí toto peklo bídného ži- 
vota lidského aneb zvířecího a otročí znova, snad v lepších poměrech 
(v behešť, v očistci, v ráji) snad ale i v horších poměrech než dříve 
(v djehenně, v pekle) a musejí otročiti tak dlouho, pokud nezmoudří 
a Brámu (totiž samých sebe) nepoznají. Proto jest budoucnost zlých 
a nemoudrých lidí smutná, a proto zasluhuje také každý tvor tím 
větší útrpnosti, poněvadž se za to míti může, že v tom kterém tvoru 
nalézá se zabloudilé „atma" (totiž duše), jížto nelze jest posud od- 
počinouti v neproměnné rozkoši, poněvadž sebe — Brámu posud ne- 
poznala a podle poznání toho se nechovala. 
12. Až všichni tvorové Brám poznají, potom se teprv úplně 
vyplní ona touha prvního hnutí měnícího se Oum, jeho touha po 
svém poznání : potom přestane všeliká nutnost naší vůle, potom pře- 
stane nastrojené jednictví a sobectví, potom poznenáhla přestanou 
i čas prostora a příčino sť, hmoty se shluknou do svých středů a bude 
opět jenom jedno jediné Oum neměnící se více, ve své věčné blaže- 
nosti tímto poznáním svým rozmnožené spočívající. 
Ze stanoviště těchto zásad etických jest účastenství a 
útrpnost s každým tvorem první cnosť, s ní souvisí účinná Sym- 
pathie se vší zmravnělostí, s osudem všeho lidstva i všehomíra. Ze 
stanoviště toho jest odumírání světu, odmítání jeho vnad a půvabů 
jediná pravá nábožnost, obětování se za jiné největší zásluha, a z po- 
znání zásad těch povstalá samovražda zcela důsledně nejdůstoj- 
nější a největší čin člověka, jehož následuje i největší odplata ne- 
výslovná totiž rozkoš prýštící z poznání sebe sama, co Brám. Ze 
stanoviště toho jest konečně „náhlá a nenadálá" smrť veliké neštěstí, 
poněvadž člověk takto obyčejně bez poznání pravého a bez přípravy 
umírá a proto ihned do svazků smyslných se opět zaplétá. 
Sanctuarii Indici davem prae manibus habes, lector erudite, at ferru- 
gine paululum asperam. Ingredere, si audes, si potes, corde puro et simplici, mentě 
Enti supremo agglutinata, in illud quasi transfusa ; sensibus externis sopitis, internis 
vigilantibus ; et profundo sientiae simul et inscitiae mari immersus, extra Deum 
nihil te vi de re, nihil esse, prisco Indorum more, si fas est, venerabundus 
agnosce. Anquetil Duperron. 
