50 
de Tyssnow, magister in artibus, propter dissensionem et discordias 
quatuor nationum in universitate et magistrorum in facultate artium, 
qui discordantes in electione decani non poterant pro decano con- 
cordare, per serenissimum principem et dominum, dominum Wenceslaum, 
Romanorum regem semper Augustům et Boemie regem, sum facul- 
tati artjum in decanum ejusdem facultatis praesentatus et per scabinos 
majoris civitatis Pragensis nec non per famosum Mcolaum, consilia- 
rium praedicti domini regis, tanquam executores regalium literarum, 
in possessionem positus et per praedictam facultatem acceptus. 
Podobně wyprawuje o dosazení rektora krátká kronika Lipská: 
Anno domini eodem (1409) feria 5. proxima post festům Stanislai, 
quod tunc temporis fuit ante dominicam, qua canitur Vocem joeundi- 
tatis, (9. Maji) hora XIII. diei vel quasi tradita sunt insigaia recto- 
ratus per rectorem universitatis studii Pragensis, magistrům Heningum 
Baltenhagen, videlicet sigillum universitatis et matricula; qui metu 
compulsus tradidit eadem in stuba facultatis, praesentibus fere ma- 
gistris omnium quatuor nationum et omnibus consulibus majoris civi- 
tatis Pragensis, domino Nicoiao notario urbariae in Montibus Chutnis. 
Post hoc fuit lecta quaedam litera domini regis publice in curia col- 
legii Caroli, in qua mandát dominus rex, ut magistrům Zdenkonem 
de Labun recipiant in rectorem et magistrům Simonem de Tissnow 
in decanum facultatis artium. 
S tím pak obojím srownáwá se rukopis Wratislawský od roku 
1459, uwedený Palackým (str. 84): Tanta supervenit nomine regis 
impressio, ut quidam Johannes (má slauti Nicolaus) Augustini cum 
scabinis civitatis Pragensis collegium et stubam facultatis artium in- 
trarent armata et magna comitiva . . . extorserunt claves a rectore 
praecedenti, qui fuit Teutonicus, et clenodia universitatis nec non 
pecunias fisci facultatis artium una cum clavibus ad librariam rece- 
perunt &c. 
Prwní dwě zde uwedené zpráwy rozdělují se tím od sebe, že 
w jedné jmenuje se přímluwce o udělení tří hlasů Mikulášem Augu- 
stinowým, we druhé Mikulášem Chudým; což přirozeně wedlo k do- 
mnění, že oba tyto názwy jsau příjmí té samé osoby, poněwadž obě 
zpráwy wztahují se k jednomu témuž skutku jisté osoby. Nicméně 
zakládá se domnění toto na omyle, ježto jak míním ukázati Mikuláš 
Augustinůw a Mikuláš Chudý byli skutečné dwě osoby, od sebe 
rozdílné. 
Co se předně týče příjmí Mikuláše Augustinowa, není názew 
tento wzat wlastně od Augustinowa domu, ač dům ten skutečně ně- 
