Sezení třídy pro filosofii, dějepis a filologii dne 4. července 1870. 
Přítomní členové : Tomek, Čupr, Zoubek; co hosté pánové : 
Dr. Durdík, Herain a Pažout. 
Pan Dr. Čupr četl následující úvahy o filosofii staro- 
indické. 
a) Její porovnání s filosofií novější, zvlášť s filosofií Spinozovou. 
Nejen v politice, nýbrž i ve filosofii možná rozeznávati centra- 
lismus, dualismus a též federalismus podlé toho, zdali základ té aneb 
oné soustavy filosofické spočívá v jednotě aneb v dvojitosti 
aneb v mnohosti, když se jedná o tom, co pravá bytosť jest. 
Taktéž možná i pěstovatele této; vědy, totiž filosofy, děliti dle spů- 
sobu nynějších stran politických v Rakousku: v centralisty, dualisty 
a federalisty. Znateli naskytují se ihned obdoby značné. Každý 
pochopí starořecké soustavy : Pythagoras a Heraklit, škola 
Eleatuv, Plato a Aristoteles, škola Stoikův, v novější době 
zvlášť Spinoza a soustavy, ježto z něho vyrostly, totiž Kant, 
Fichte, Sehe Hing, Hegel že jsou soustavy veskrz centralistické 
předpokládajíce jednu jedinou pravou bytosť a kladouce vše, co smysly 
chápeme, za pouhý relativní zjev její, který ovšem není bytostí pravou, 
nýbrž pouhým zdáním nsším. V náboženském směru jeví se soustavy 
centralistické co pantheismus. Naproti tomu jsou] soustavy: 
Anaxagoras*), z velké části středověká scholastika (slouživší pod 
práporem víry), v novější době Des Cartes soustavy dualistické 
vyznávajíce vedlé pravé bytosti boha (u Řekův vedlé vovg) ještě 
jinou pravou bytosť, totiž bytosť hmoty, světa, tvrdíce, že tato 
bytosť závislá jest na oné. V náboženském směru zakládají aneb 
*) Arist. Met. I. 3 a 8. 
1* 
