spokojeni s pouhým „pojmenováním," oni chtěli tuto pravou bytosť, 
foto „Ding an sich" poznati stůj co stůj skrz naskrz. K tomu účeli 
zabrousili se opět až na Kartesia a Spinozu a jali se rozumovati 
podlé nich asi takto: Chce-li člověk filosofovati, musí především 
o všem pochybovati, nic za pravdu nemíti. To jest první a nejdůle- 
žitější filosofická pravda, že totiž nic pravdivé není. *) Když však 
člověk této své první, prozatím jediné pravdy pevně se drží a o všech 
všudy věcech pochybuje, myslí, a kdo myslí, ten j e s t. (Dubito 
ergo cogito, cogito ergo sum. Cart.) Já myslím, proto já jsem. 
Tu jest zřídlo nevyčerpatelné nových pravd. Fichte a taktéž Send- 
ling kladli hlavní váhu především na toto ,,já" ; to ,.já 4 ' pokud 
myslí, je ta pravá bytosť (das Ding an sich), a vše jest v pravdě 
jen pouhé samé „jáství"; Fichte toto jáství v jeho individuální 
ovšem jemu nepochopitelnými hranicemi obmezené samostatnosti, 
SchelliDg však už v jeho absolutní, neobmezené, celé veškerenstvo 
vyplňující moci, tak jako Spinoza svou substanci, chápal. Logičněji 
počínal sobě Hegel. On větší váhu kladl na ono „myslím" než na 
toto „já." Tam kde se vůbec pochybuje, myslí se, a proto myšlení 
jest. Heglovi jest mysliti a býti (myšlení a bytí) jedna a táž 
věc, jemu jsou tato ponětí totožná (identická). Pravá a jediná bytosť, 
das Ding an sich, jest tedy mysl sama sebou bez vzhledu k indi« 
vidualnosti člověka. A tato bytosť jest věc absolutní (ničím neob- 
mezená), jest jednota vší idealnosti a reálnosti, jest myšlení, ježto 
samo sebe myslí, samo sobě se zjevuje, a tato bytosť myslící jest bůh. 
Svět jest, pokud a jak naň myslíme, a on není, když naň nemy- 
slíme. Vše jest moudré, dobré a rozumné, protože to právě tak 
jest, jak to myslíme. Celý svět ve své smyslné rozmanitosti povstává 
tím, že bůh, totiž mysl naše, jej myslí, jím vládne, jej myšlením 
tvoří. — 
Avšak už před Kantem a tudíž i před Fichtem a Heglem tvrdil 
Spinoza**) zrovna tak rozhodně a určitě, ta pravá bytosť že jest 
vůle, a ta že sobě teprv sama vytvořuje i přispůsobuje mysl (in- 
tellekt) k tomu cíli a konci, aby dosahovala účelův svých. Jedna 
každá věc (praví Spinoza L, p. 278) snaží se vytrvati ve své jsouc- 
*) Viz Bolzano o tom, co pravda jest. 
! *) Benedikt (Baruch) Spinoza narozen dne 24. listopadu 1632 v Amsterdamu, 
zemřel dne 21. února 1677 v Hagu. Pocházel z rodiny portugesko-židovské. 
Vyznání židovského se zřekl, k jiné víře však nepřistoupil. Nabízené mu 
profesury filosofické nepřijal. — Citujeme zde z jeho spisův „edito steroo- 
typa Tauchnitz jun. 1843" podlé svazků a stránek. 
