16 
mají, že duchové a strašidla jsou.*) Na to odpovídá Spinoza II. p. 320 : 
„Co se týče strašidel a příšer, až posud jsem o nich žádné srozumi- 
telné vlastnosti ušima nepojal ; ovšem jsem ale o fantasiích slýchával* 
ježto žádný nemůže pochopiti ; když o strašidlech a příšerách tvrdíš, 
že sestávají z velmi tenké, vzácné a subtilné látky, tož zdáš se mlu- 
viti o pavučinách, o vzduchu neb o výparech. Rceš-li, že jsou ne- 
viditelné, toť mi tolik platí, jako kdybys řekl, co nejsou, nikoliv ale 
to, co jsou; ač nechceš-li snad s tím na jevo dáti, že dle libovůle 
se buď viditelnými buď neviditelnými dělají, v čemž však obrazotvor- 
nost, jako i v jiných nemožných věcech s nesnadnostmi se potkává. 
V té věci vážnosť Platona, Aristotela a Sokrata u mne mnoho ne- 
platí. Divil bych se byl, kdyby jsi Epikura, Demokrita, Lukretia aneb 
některého z atomistův a obhájcův atomů byl uvedl. Není se co di- 
viti těm, kteří tajné jakosti, umíněné tvary, formy substantialní 
a tisíc jiných titěrností vymyslili a babám věřili, aby jen vážnosť 
Demokrita zlehčili, jemuž dobrou pověsť tak záviděli, že všecky 
jeho knihy, které s takovou slávou vydal, popálili atd." Z toho jest 
patrně viděti, že Spinoza možnosť strašidel a příšer, s tím však zá- 
roveň i možnosť všelikých jiných výjevův světa nadsmyslového roz- 
hodně zamítá. 
Především jest věc dosti zajímavá, že Spinoza auktoritu Pla- 
tona a Aristotela od sebe odmítá, ani jsou tito právě tak jako Spi- 
noza filosofičtí centralisté čili pantheisté, uznávajíce j e d i n o s ť pravé 
bytosti, naproti tomu k auktoritě Demokrita a jiných atomistů že se 
odvolává, kdežto jsou p*ece tito filosofickými federalisty, vyznáva- 
jícími mnohosť pravých bytostí a rozličnost jejich jakostí. K Epikuru 
a ostatním atomistům mohl k dotvrzení náhledů svých odvolávati se 
Leibnitz aneb Herbart, nikoliv však Spinoza. A jestliže vy- 
týká Sp. zvlášť Platonovi, že titěrnosti, umíněné tvary (species in- 
tentionales), totiž idey atp. vymyslil, tož může každý filosofický 
dualista a federalista totéž tvrditi o attributech, modech a substan- 
ciích Spinozových, aniž by se proto odvolávati musil k Platonu neb 
Aristotelu. Ze všeho toho jest patrno, že onen anonymus do pra- 
vého udeřil, a že Spinozu takto indirektně vyznati se přinutil, že 
*) Plutarchus hujus rei testis est in tractatibus de philosophorum sententiis 
et de Socratis genio. Testantur quoque omneš Stoici, Pythagorici, Plato- 
nici, Empedocles, Maximus Tyrius, Apulejus aliique. Ex modernis nemo 
spectra negat. Rejice ergo tot sapientes oculatos et auritos testes, tot philo- 
sophos, tot historicos talia narrantes; affirma eos omneš cum vulgo stultos 
ac insanos esse: licet tuae responsiones non persuadeant etc. II. p. 317. 
