64 
Nad to král již 30. května rozeslal také psaní k některým oso- 
bám ze stavu panského a rytířského, které se mu dobře zdály, na- 
pomínaje jich, aby se v nej bližších dnech do Litoměřic dostavily, že 
jim tam oznámeno bude, proč obeslány jsou. 
I šlo králi jediné o to, aby vším spůsobem co nejvíce stavův 
od pravých původcův celého odporu odvrátil. Psali; zajisté v týž 
rozum dne 5. června z Litoměřic i bratru svému Karlu V.: „Vším 
spůsobem o to dbám, abych dobré od zle smýšlejících stavův odlou- 
čil; neboť tím snáze dosáhnu žádoucí pacifikace, když všeobecné od- 
puštění ohlásím a jediné hlavních původců té zpoury k potrestání 
jiným na výstrahu, sobě zůstavím."*) 
Takovéto rozdělení stavův podařilo se králi u veliké míře, a to 
jmenovitě tím mandátem, kterýmž dne 30. května některé osoby 
z vyšších stavův do Litoměřic obeslal. Neboť nedlouho po rozeslání 
jeho dostavilo se asi 200 stavův do téhož města, a dne 13. června 
byli společně před krále předpuštěni. I žádal od nich hlavně těchto 
tří věcí: aby od jednoty či od zápisu stavův upustili; aby jeho krále, 
pak-li by kdo proti němu co nenáležitého předsevzal, neopouštěli; 
a posléze, aby žádný z nich na sněm svatovítský, jejž si stavové 
o své újmě byli položili, nejel. V příčině toho zápisu stavové ozná- 
mili, že žádným jiným úmyslem k jednotě stavův se nepřiznali, než 
pro zachování pokoje a řádu, práv a svobod zemských; a při tom 
že státi chtějí. Spolu doložili, že o tom dokonce vědomosti neměli, 
aby se tu bylo cosi jednalo proti důstojnosti královské; a že se ji- 
náče ku králi chovati nemíní, než jak na věrné poddané sluší. Přes 
to však že z toho zápisu propustiti se nemíní; ale poněvadž jim 
král připovídá, že všecky svobody a privilegia ve dsky zemské vlo- 
žiti dá a jednoho každého z nich při spravedlnosti jeho zůstaviti 
chce, že tedy o budoucím sněmu chtějí o tom mluviti, pokud by ta- 
kové propuštění bez ublížení práv a svobod jejich se státi mohlo. 
Tolikéž zběh!o-lí by se v tom čase, že by kdo co nenáležitého proti 
králi předsevzal, tedy slíbili, že jeho v tom neopustí. Konečně při- 
pověděli, že na ten sjezd svatovítský do Prahy nepojedou. 
Jakkoli stavové nebyli ve všem králi po vůli, přece spokojil se 
s odpovědí dotčenou; stačiloť mu na ten čas, že tak veliký počet 
stavů vyšších aspoň v příčině sjezdu svatovítského od měst odloučil 
a na nich i toho určitého slibu vymohl, že mu pomocní budou proti 
každému zjevnému nepřátelství, jehož nejvíce od stavu městského se 
*) Bucholz VI. str. 400 . . . 
