— 14 — 
Spiklerne naar aldrig helt iid i tentaklernes spids, nogen bestemt u d- 
strækning synes de dog ikke at have, undertiden naar spiklerne knapt 
halvveis, til andre tider gaar de næsten helt ud i spidsen, de varie- 
rer med andre ord meget. Sarcosomaet er især paa stilken tykt, 
blødt og forholdsvis fattigt paa spilder. Spiklerne er farveløse, i 
stilken meget smaa og spredtliggende, i rachis er de talrigere, men 
dog ikke saa talrig som i cellen. Spiklerne i cellen og rachis er 
spidse stavformige 0.133 mm. 1. 0.018 mm. br. Sarcosomaet er be- 
dækket af et høit encellet ektodermlag. De 4 store længdekana- 
ler samt de talrige ernæringskanaler har et 5— 7 y. høit cylinder- 
formet epithel. 
Axen er kalkholdig, bøielig rund, lys gul, 0.15 mm. tyk. Den 
er ikke fuldt saa lang som polypstokken (her 134 mm. 1.) og ender 
i den nedre ende stump. 
Axeepithelet er meget høit (14 — 21 ^) cylinderformet, cellerne 
er klare, meget smale med tydelig membran og rund kjærne. Mel- 
lem cellerne gaar der fra skedens hyaline bindevæv udløbere til axen, 
undertiden naar de ikke saa langt, af og til kan de dog forfølges 
som tynde, fine traade langt ind i axen 
Rachis er som sagt med undtagelse af den ventrale side me- 
get rig paa zooider, dette gjælder specielt de laterale sider. Paa 
den dorsale flade er zooiderne sparsommere og optræder mere en- 
keltvis mellem polyprækkerne, af og til danner de smaa grupper paa 
3 individer (Tab. VIII fig. 19). Paa lateralfladerne er der som regel 
ikke nogen stor orden i fordelingen af zooiderne; undertiden danner 
de skråa rækker paa 3 — 4 individer, rækkerne gaar fra den dorsale 
side til den ventrale, andre steder er zooiderne ordnede i grupper 
paa 3 individer eller ligger enkeltvis (fig. 20). Zooiderne ligner smaa, 
ovale vorter med en rund munaabning, de er ikke omgivne af spik- 
ler. I bunden paa enkelte polypers gastralhule fandtes store, ovale 
3eg (0-38^ i^ni- k 0.208 mm. br.), i den øvre del meget excentrisk 
laa den ægformede nucleus (0.024 mm. 1.). I et af æggene fandt jeg 
3 kjærnelegemer, hvoraf et stort. Protoplasmamassen i nucleus var 
lysere af en finere kornet struktur end det egentlige ægs. Som sæd- 
vanligt var aegget omgivet af en tyk flercellet kapsel. Imellem denne 
kapsel og membrana vitellina er der en tynd hyalin hinde, (cfr. 
*) Koch: Das Skeiet der Alcyonarien. Morph. Jahrbuch, vol. IV, sid. 462 
tab. XXII fig. 10, II. 
Koren og 1 )anielssen : Nye Alcyonider, Gorgonider og 1'ennatulider, s. 25 — 28. 
