I 
— 13 — 
svulmede ved basis. Verrills beskrivelse mangler imidlertid tegnin- 
ger og er saa kortfattet, at det ikke er muligt med sikkerhed at af- 
gjøre identiteten. 
Protoptilum tortum. 
Tab. VII. fig. 19, 20, Tab. VIlT, fig. i, 2. 3. 
Polypstokkens længde er 143 mm., deraf udgjør rachis 87 mm. 
Stilken har i den øvre del samme bredde som rachis, c. 3 mm., 
men tiltaV lidt efter lidt nedad i tykkelse og ender i en aflang bul- 
bus, som er c. 4 mm. tyk paa det bredeste. I stilkens øvre halvdel 
er der en enkel rad med smaa spidse papiller paa den dorsale side, 
forøvrigt er stilken glat og rund. 
Lige fra rachis begyndelse snor den sig opad i en venstre dreiet 
spiral (Tab. VIII fig. i, 2), stilken er derimod lige nedstigende. 
Denne snoning af rachis synes at tiltage med polypstokkens udvik- 
ling og begynde først paa et forholdsvis fremskredet stadium. Rachis 
er, især i den øvre del, meget rig paa polyper, der som oftest er 
ordnede i skraatstillede tværrækker paa 2 — 4 individer. Rækkerne 
gaar fra den ene laterale side til den anden uden at levne nogen 
fri midtlinie, meget ofte skjærer rækkerne hinanden, saaledes at 2 
fra modsat side kommende rækker har en polyp fælles, denne polyp 
staar i saa tilfælde altid i midten. Som regel er alle polyper jevnt 
udviklede, man finder dog undertiden nogle mindre udviklede poly- 
per, som da altid ligger i midten. Enkelte enlige rudimentære po- 
lyper findes ogsaa stundom i midten. Foruden polyper har den 
flade dorsalflade zooider, men de er dog hyppigst paa lateralsiderne. 
Nærmest ventralfladen danner de ligesom et bredt bælte, hvori der 
hist og her findes en polyp. Dette bælte danner grændsen mellem 
lateralfladerne og ventralfladen, som er rund, nøgen glat, 1.5 mm, 
bred. 
Polypcellen er 2 — 3 mm. lang, siddende, med den indre side 
fastvoxet til rachis. Det øvre frie parti er tykt, bredt cylinderfor- 
met. Celleranden er glat, dog findes der paa den frie side en liden 
tand, som er meget rig paa spilder. Polypen er cylinderformet re- 
traktil, glat, omtrent af samme længde som cellen, kalkløs. 
Tentaklerne (Tab. VIII fig. 3) er meget lange, slanke, forsynede 
med 15 par pinnuler. Paa den aborale flade har de en enkel tynd 
rad med farveløse, spidse spilder (0.029 mm. 1. 0.007 br.). 
