— 6 — 
cønenchymets væv, der er dannet af et hyalint bindevæv, hvori der 
lindes talrige bindevævsceller med kjærne. Foruden spilderne inde- 
holder cønenchymet længdekanaler af forskjellig størrelse, disse ka- 
naler er forsynede med et rundt endothelcellelag (entodermen). 
Axen er 0.38 mm. tyk, rund glat, meget haard og uden kalk. 
Farven er i stammen og de større grene nøddebrun, i de mindre 
lysere gul. Axen deles i et ydre hornet parti og en indre kavitet 
(centralstrængen). Et pladeepithel, c. 0,005 i^in^- høit, med runde 
kjærner omslutter ganske axen som med en skede (Tab. II fig. 36. 
b.) En egentlig skede mangler derimod aldeles, da cønenchymet 
ikke viser noget spor til fortykkelse mod axen. Et lignende axe- 
epithel fandt Koch hos Gorgonia verrucosa,*) men hos denne er 
cellerne cylinderformede i de yngre grene, potyedriske i de ældre. 
Muligens er ogsaa hos Stenogorgia cellerne cylinderformede i de 
yngre grene, men da jeg ikke havde friskt material til raadighed, er 
det ikke muligt med sikkerhed at afgjøre. Axens hornede parti er 
dannet af talrige, tynde concentriske lameller. Den inderste lamelle 
nærmest centralstrængen differentierer sig skarpt fra de andre, dette 
træder især tydeligt frem ved farvning med eozin eller Mayers alko- 
holiske karmin, idet disse farver denne lamelle, medens de øvrige blir 
ufarvede. (Boraxkarmin har ikke denne virkning, den farver aldeles ikke 
axen). Lamellerne er forsynede med fine længdestriber. Fra den in- 
derste lamelle gaar der talrige fme hornstrænge ind i centralstrængen 
(Tab. II fig. 3 d, e), paa tværsnit viser disse strænge sig som et fint ma- 
skenæt, paa længdesnit som tynde tværvægge (cfr. Kolliker tab. XIII fig. 
6, tab. XIV fig. 8, 1 1)**). Hulrummene mellem maskerne er fyldt med 
en protoplasmatisk finkornet farveløs masse, der sandsynligvis har været 
flydende hos den levende koral. Saavel centralstrængens septa som 
dens indhold farves af eosin og alkoholisk karmin. Centralstrængen 
er omtrent lige tyk overalt, derimod varier axens hornede parti me- 
get, i spidsen af de mindre grene er det kun 0.0 11 mm. tyk, men 
i de ældre, tykkere grene og hovedstammen endog op til 0.15 mm. 
Lamellerne aftaV i antal og tykkelse mod spidsen af grenene. En- 
hver gren har sin egen selvstændige centralstræng, som ikke staar i 
forbindelse med de andre grenes (cfr. Kolliker). 
Polypcellen er oval, lidet fremspringende og for største delen 
dækket af cønenchymet, 1.5 mm. lang. Cellens vægge er rigt for- 
*) Koch: Mittheilungen iiber Gorgonia verrucosa. Morph. Jahrbiich vol. IV 
s. 269. 
**j Rølliker : Icones Histologicæ, s. 148. 
