16 
mus patris tui" v Bibli Olom.: „Bylo-t jest žádno jiti do domu otce 
svého", Bibl. král. Sofie: „A bylo-c ž^dno ku oécu twemu". *) 
Vedle těchto významův vyškytá se v biblí král. Sofie ve smyslu 
nullus obecně nižádný, nižádný; jen někdy žádny a nijeden. 
Gen. 19, 31: Et nullus virorum remansit in terra == A nižádný 
maz nie ostal w ziemi. Gen. 23, 6: Nullusque te prohibere poterit 
=; A žadny-č odbronič nie može. Gen. 31, 50: Nullus sermonis 
nostri testis est = Podlug smowy ni jednego swiadka nie. — 
Exod. 12, 16: Nihil operis facietis = Ni žadnego dziaía w nich 
czynié nie b§dzecie. Exod. 12, 22: Nullus vestrum egrediatur = 
Ni žádny z was niewychodž. Exod. 12, 39: Nullam facere sinen- 
tibus morám — A niedadža^c jim uczynic ni žadnego omieszkania. 
Z těchto a jiných dokladův, jichž počet by se zmnohonásobniti dal, 
viděti mimo jiné i to, že biblí král. Sofie přepsána byla z českého 
textu teprv po Mr. Janu Husi upraveného; v starších textech české 
bible totiž se ni žádný nevyskýtá. 
Z glossy super epistolas dominicales (pol. XV věku, vydané 
W. Wisíockým v Sprawozdani kom. j§z. ak. umiej. I str. 59): Ni 
žádnému czlowiekowi ztego za zle niewracajř^cy badžcie. 
Z modliteb Wacíawa, rkp. XV věku (Pami§tnik Akad. Krak. II) : 
I raczy dač, aby ... ku žádnému nieskionili byšmy si§ grzechowi 
(str. 52 b ). Z legendy o sv. Alexiovi, rkp. 1454 (Rozpr. filol. Akad. 
krak. sv. IV): Nie miai po sobie žádni ego plodu 28. A niepoznai 
ž^dny jego 139. 
Biblí král. Sofie mimo všelikou pochybnost přepsána je z textu 
Českého a v obou ostatních tuto jmenovaných památkách vliv češtiny 
stopovati se dá. Tudíž ovšem i pochopitelno, že nižádný a žádny 
jsou čechomluvy. Z počátku šetřeno i v těchto případech nosovky, 
jakož viděti z biblí kr. Sofie, kde Gen. 19, 31 psáno ni szpdni 
a z legendy^ o sv. Alexiovi, kde položeno ža^dny 139; později pak 
obecně se ujal tvar český nižádný, žádny. 
Kdo se koli zanášel starším písemnictvím polským, toho tajno 
není, jak četně se v polštině od XVI na mnoze až podnes vyskýtají 
podobné hláskoslovné čechomluvy, ano žet Poláci forem českých na- 
mnoze užívají k rozrůznění pojmuv, jako se to podobně s latinskými 
tvary děje ve frančtině (camp — champ, suspicion — soup$on, spirituel 
— esprit, spécieux — espěce atd.), ku př. kus, psi kus (kousek 
obmyslný, štrych: najlepszy kus w swym žiwocie udziaiaí) vedle k§s 
*) Četné na význam tento doklady viz ve Slovníku Lindeho pod slovem žádny. 
