13 
a Ješínovo vydání: „Neminujte i žádného". 70,17: „Nemáť nikte 
nic věrnějšieho", kdežto kodex Frant. klade: „Nemáť žádný". 100, 
29: „Tak i jeden dobrý pokoje nejměi", kdežto kodex Lobk. čte: 
„Tak i žádný dobrý atd." V textu starším dle rkp. Vídenského jen 
na jediném místě se mně i žádný vyskytlo (39, 34): „Až jeho 
i žádný člověk nezvěděl", ale to zdá se býti pozdější interpolace, 
rovněž jako n i žádný", které jedinékřát se čte ve knize starého 
pána z Rožmberka 278: „Při druhý všě pořád neminujíc i žádné" 
vedle obecného tam i jeden, anebo v Alanu (St. ski. I v. 833) 
/žádná těch neotpočine. Rovněž tak se má v jiných starších spi- 
sech, které nás došly ve přepisech z druhé polovice XIV století. 
V románu o Apollonu Tyrském pozdější přepis starší výraz 
i jeden též nahrazuje i žádným: „Dcery nedám i jednomu"; 
pozdější přepis má „i žádnému" (280). 
§. 13. Zajímavý v té příčině je Spor duše s tělem, jenž se- 
psán byl nedlouho po smrti českého dvorského kancléře a probošta 
Vyšehradského Petra z Aichspaltu, zemřelého 1320 co arcibiskupa 
Mohučského, jakož o smrti jeho v básni samé zmínka se děje 
(Výb. I 367, 4 sld.). Rukopis, v němž se spor nám zachoval, po- 
chází však z konce XIV věku (Rozbor I 146) a text básně v něm 
obsažený nese na sobě hrubé sledy zvůle písařovy. Mezi porouchaná 
místa náležejí též tyto dvě dvouverší: 
Jáz nevědě, co kam kíásti, 
nemohu i žádným údem vlásti (ib. 373, 32) 
Již mě hřieši ke dnu vážie, 
nebf jim i žádný nepřěkážie (ib. 376, 29). 
V obou případech verš s i žádný jest delší, než toho rozměr 
požaduje, v prvním o dvě stopy, v druhém o jednu, kterážto neshoda 
nepovstala ničím jiným, nežli že i žádný vloženo na místě prvotního 
i a nik to, tak že verše ty původně asi zněly: 
nemohu i údem vlásti 
nebť jim nik to nepřěkážie. 
Mimo Štítného ve všech spisech druhé polovice XIV věku jeví 
se i žádný co panující forma. Tak jmenovitě v Tristramu, ve kro- 
nice Trojanské, v Samomluvem' sv. Augustina (jehož překlad podle 
mého soudu nepravě Štítnému se přičítá), v kronice Pulkavově, ve 
knihách Alberta Velikého, v kronice o Alexandru Velikém, v kázá- 
ních Dzikowských, v Životech a v řečech otcův egyptských, v Pas- 
sipnalu, v Ranném lékařství Rhazesově. 
