76 
školních a církevních, vůbec počínal sobě tak, jak to na bedlivého 
hospodáře městského náleželo. 
Při tom hleděl S. Klatovský i zboží své rozmnožiti, koupiv jme- 
novitě dva domy v městě vedle koců ležící, jeden v čtvrti Šíchóvské 
a druhý v čtvrti Domapilovské, oba v jeden dům spojené a napotom 
Fontinovské (později Pecoldovské) zvané, jakož i jiné ještě grunty 
a spravedlnosti; při tom počínal sobě v své domácnosti s nádherou 
opravdově patricijskou chovaje mnoho klenotů od zlata a stříbra, 
šatů, skvostných nádob drahých a jiných svrchků řemeslně zhotovených 
a to v takové míře, že se mu v tom sotva kdo z spolusousedů 
i okolních vladyků mohl vyrovnati. Jsa při tom muž klassicky vzdě- 
laný a umění krásných milovný, choval i velikou bibliotéku a byl 
v přátelském spojení se všemi tehdáž žijícími domácími učenci 
a umělci.*) Jsa pak takto, ať tak díme, nyní na vrcholi své plat- 
nosti a slávy občanské, avšak nemaje až dosaváde žádných dědiců 
přirozených, a při své ctižádosti přeje toho sobě, aby se památka 
jména i činnosti jeho předce také na budoucno zachovala, dal r. 1614 
sobě a dvěma svým manželkám zdělati pomník, na způsob oltáře 
uměním řezbářským a malířským řemeslně spůsobený s čtení hodnými, 
jim samým zhotovenými nápisy lat. a českým, kterýžto pomník s při- 
volením rady městské zavěšen jest na kůru literátském v chrud. 
děkan, chrámu P., kdež se až do nedávná spatřoval**). 
R. 1617 zemřela paní Eližběta druhá manželka Sam. Font. 
Klatovského***), načež se on ještě t. r. a to po třetí oženil s Dorotou 
Boleslavskou, nevlastní dcerou Tomáše Vodičky a sestrou Jiřího 
Boleslavského, jemuž r. 1617 prodala dům v čtvrti Pachovské po 
otčímovi na ni připadlý za 1400 IP gr. a porodila roku na to jdou- 
cího manželi svému syna Samuela Albrechta Font. Klatov- 
ského. 
V osudných a strastiplných hnutích stavovských, jichžto dě- 
jištěm r. 1618 — 1620, byly země česká a moravská — čili v tak 
*) K tomu ukazují latinské básně příležitostné, jež byl času svého sepsal 
a vydal (ku př. Báseň lat. k narození Jana Ludvíka syna Blažeje Borov- 
ského z Borovna, děkana chrud., r. 1607 v Praze vytištěna a jmenovitě ná- 
pisy latinské na pomníku, který byl sobě sám r. 1617 spůsobil. 
**) Povšimnutí hodný pomník tento vypsali jsme zevrubně v čas. C. Mus. 1848 
I. str. 425, k čemuž se zde táhneme. 
***) Smrt Eližběty Klatovské opěvovalo několik tehdejších básníků, a kněži 
Václav Štefan Teplický a Havel Žalanský sepsali a vydali „kázání a homi- 
lie pohřební nad smrtí paní Alžběty, manželky Samuele Fontina Klatov- 
ského." (Jungm. hist. lit. IV. č. 1686 a 1712). 
