79 
7. 
O sklonění podstatných jmen slovanských se stálým 
zřetelem k ostatním jazykům příbuzným. 
Přednášel prof. Josef Kolář due 22. ledna 1883. 
B. 0 sklonění podstatných jmen slovanských a jiných. 
Jako přídavná s členem a neb ja*) % sklánějí se i podstatná po- 
dobného „zákmení", jež i tu, jako u přídavných jednočlenných, není 
nic jiného, než rodové zájmeno čili člen, sloužíc i k označení rodu 
podstatných i za základ jich sklonění. 
Tedy jsou i podstatná buď prvočlennd (-a) neb vteročlennd (-ja) 
a obojí též buď jednotvard, t. j. pouze jednočlenná, aneb dvojtvard, 
t. j. jednočlenná i dvoučlenná, 
3. O sklonění podstatných dvojtvarých. 
Dvojtvará podstatná má jazyk staro- i novořecký, albánský, 
bulharský, rumunský a románská nářečí vůbec, gótský, staronordický 
a ostatní nářečí germánská, jakož částečně i slověnský. Ale jako 
přídavná, tak i podstatná řecká, germánská a románská (vyjma ru- 
munská) druhý člen předrážejí, ostatní pak jej přivěšují k prvnímu; 
stnordická podstatná mohou druhý člen buď předrazit nebo přivěsit. 
Dvoučlenná podstatná sklánějí též buď oba členy, aneb jen 
druhý, přivěšený nebo předražený. 
31. Staronordické nářečí má podstatná dvojtvará, a při dvou- 
členných může druhý člen (demonstrativní inn, in, it) buď předrazit 
nebo přivěsit; vždy pak se sklánějí oba členy, tak že sklonění staro- 
nordických podstatných s druhým členem přivěšeným nejvíce se po- 
dobá sklonění litevských a slověnských přídavných dvoučlenných 
(4, 19), jak ukazuje následující sestavení a) silných podstatných 
dvoučlenných (dag-r-inn der Tag, giöf-in die Gabe, fat-it das Fass) 
a jednočlenných (dag-r Tag, giöf Gabe, fat Fass) i zájmena inn, in, 
it (der, die, das) a b) slabých podstatných dvoučlenných (han-i-nn 
*) Viz mou rozpravu „O skloněni přídavných jmen slovanských a jiných 11 * 
V Praze 1882. 
