81 
Rozdíl ve sklonění druhého členu u silných a slabých podstat- 
ných je pouze ten, že u slabých po hláskách (v N. pl. m. a N. A. 
pl. f. i po r) prvního členu, sloučeného, kmenové i druhého členu, 
přivěšeného veskrz odpadá, což u silných se děje jen v pl. a D. sg. 
m. Cf. sklonění slovanských přídavných dvoučlenných (1.), kde také 
kmen ie členu přivěšeného odpadá. — V D. pl. odpadá -m prvního 
členu před následujícím n druhého členu, cf. D. pl. got. přídavných sla- 
bých, kde sesilující -n zaniká před -m koncovky (blind-a-m, blind-o-m). 
Též han-a (G. pl.) m. han-na a tudíž i han-a-nna m. han-na-nna cf. 
gum-na, tung-na, hairt-na a p. 
Ostatně se sklání druhý člen jako úkazné zájmeno, a též sklo- 
nění prvního členu silných podstatně se neliší, leč jen zdánlivě v N. 
A. D. sg. ; neb N. sg. m. in-n zz in-r zz in-s zz in-xs (dag-tr-in-ir : 
dag-xr, ÚHBr, cf. got., lit. a p.), A. sg. m. in-n zz in-^ni. zz in-ana 
(cf. adj. lang-an a got. jain-ana), a první člen má též -(s) = a 
(dag-s-in-irL : dag-t, in-ni), cf. G. pl. in-na (zz in-ra) : -a, G. sg. f. 
in-nar : -ar a j. Největší rozdíl je v D. sg. m. sesilené in-um 
(zz in-amai) proti prostému -i zz (a)i. 
Užívání druhého členu, přivěšeného, v stnordickém jazyku je 
prý původu pozdějšího, neb v Eddě je ještě velmi vzácné, kdežto 
v novonordických nářečích už velmi se rozšířilo (M. Heyne o. c. §. 150). 
32. Gotština a ostatní nářečí germánská druhý člen předrážejí 
podstatným silným i slabým, jako to činí přídavným slabým: a) silná: 
sa fisk-s (der Fisch), so gib-a (die Gabe), thata waúrd (das Wort); 
b) sa han-a (der Hahn), so tung-ö (die Zunge), thata hairt-ö (das 
Herz). Jednočlenná se liší jen tím, že nemají členu druhého před- 
raženého, proto je vynechám v následujícím obrazci. 
a) Sklonění silných. 
Bing. 
Mas. Fem. 
N. 
sa 
fisk-s 
is 
SO 
gib-a 
si 
A. 
thana 
- w 
ina 
thó 
— a 
ija 
G. 
this 
— is 
is 
thisós 
— OS 
isós 
D. 
thamma 
— a 
imma 
thisai 
— ai 
isai 
Flur. 
N. 
thai 
fisk-os 
eis 
thós 
gib-ós 
(ijós) 
A. 
thans 
— ans 
ins 
thós 
— os 
ijos 
G. 
thisé 
— é 
isé 
thisó 
— ö 
iso 
D. 
thaim 
am 
im 
thaim 
— om 
im 
Tř: Filosofie, dějepis a filologie. 6 
