106 
zd. tě. Cf. Bopp. I. 455, 456. I pol. teď nejen u neživotných, nýbrž 
i u životných, ano často i u osobních má v N. pl. -y (= ta) : wilki 
(i = y), stp. wilcy (y zz i), Polacy i Polaki, anieli i anioíy, rycerze, 
towarzysze, konie, motýle atd, což se vykládá tak, že teď N. pl. = 
A. pl., když A. pl. — G. pl. a G. pl. — N. pl. Čeština té koncovky 
užívá jen u neživotných: duby (stč. dubi), mraky (stč. mraci), meče 
(stč. meči), koně (ě = ie = vk). 
d) Některá nářečí slov., zvláště rus., mají v N. pl. m. také 
touž koncovku, jako v G. sg. m. (cf. též lat. N. pl. = G. sg. m. f.), 
totiž -ta, jež se v rus. liší od G. sg. m. přízvukem vždy na kon- 
covce, jako v N. A. pl. n. (kdežto G. sg. těch jmen nemá přízvuk 
na poslední): rjia3-á, ropoji,-á, ,a;0M-á i .hóm-h, \ji$6-á xjtÍó-h, 
DiBÍT-á i ijdít-h, o6pa3-á i Ó6pa3-H, BOJioc-á i bójioc-h, Kpa-á i Kpá-n, 
JTÍKap-á, yqHTeji-á atd.; pol. tu má též -a vedle -y: okryta, puíka, 
urzeda, žywota, kamiona, je-czmiona, akta, fakta, statuta, talenta, do- 
kumenta aj. (Mikl. III. 453) ; čes. též -a vedle -y : vrcha, bora, hona, 
prsa, kamna, kouta, oblaka, Hradčana aj., i slvn. -a vedle -i: kamna, 
kóta, pöta (Mikl. III. 181). 
e) Osobní jména na -hni, odvozena od hromadných jmen tříd 
a národův na -a, -ra, -b (na spůsob přídavných přísvojných, cf. na- 
šmec, unser emer, espemrE, wnus de Hebrea atd.) v pl. ovšem nutně 
ztrácejí čili odvrhují singulární -hh-l a sklánějí se pak bud jako 
kollektiva žen. na -a, -ra, -h (pouze v sing.) aneb, končí-li se kmen 
na h, p, jako kmeny t. z v. konsonantní (na -Mb) s N. V. pl. na -e 
(srb. b), jež se rovná skr. řec. -sg, lat. es, lit. got. -s (=z -bs) : 
moknut - Hio^a, ftrftmrb - &rf>a, mo^khht» - nop\\ns, poifCHHi (i f>oifcmjK 
SI. v pl. Igor.) poifCh, Yea^HNi - YenA^h, rociio^iiHi - rocnop, kmctohm» - 
BaacTeaa, pol. szlachcic - szlachta, Litwin - Litwa atd., aneb chob-emhhi - 
C210BHN6, ^ROpířUIHMt - ^KOfiKIMe, TJTAplHIT. - T i\\TAf>C, EOKVfíHHL (EOí\ lř\(>H HT») - 
BOKipe (Eoaiape), c^bhm - cj>eh i cpÖJBH i koll. cpóa^ atd. 
Některá jména od N. pl. na -h tvoří kollektiv sg. žen. s Členem 
-w (životná, cf. N. sg. f.) neb neutr, s členem -ie (neživotná, cf. N. 
A. sg. n.) Efwr-H-K* i EftATp-H-ia, kiji,a3-h~ia, ähct-h-i€, i|b*t-h-i€ atd. 
rus. ópáTLa, KHH3Bá, ,n;py3Bá, JiócTBa, 3ýÓBa aj., pol. bracia, ksieza, 
srb. ópaha, ipeke, čes. bratří, kněží, listí, kvítí ap. cf. Bopp I. 457. 
7. V i. pl. m. n. je koncovka -w, -h: pae-üi, bmk-xi, kom-h, 
MbY-H, ^tn-w, noii-H, 3nam€hh-h atd., jež se rovná koncovkám toho 
pádu v jiných jazycích : lit. vilk-ai-s, dalg-ei-s, sveč-ei-s (=■ svet-jai-s), 
řec. Xvk-ol-s, íhn-oi-g, mjq-ioi-s, lat. lup-I-s, equ-í-s, soc-il-s. zd. ašp- 
äi-s, vehrk-äi-s, skr. ásv-ai-s, vrk-äi-s, neb -urzt-ii, a -h-l-h, t. j.: 
