107 
ve slov. kmen členu (-x, -h) s význakem pádu (-h) stažen, kdežto 
v jiných jazycích k nestažené dvojhlásce ještě přivěšeno -s (zz si zz 
mi = bhis ap.) pro rozdíl od jiných pádův, čehož slov. patrně ne- 
měla zapotřebí. Cf. 11. b. c. d. e. 12. a. b. 
Zřídka v I. pl. m. n. přichází též -xmh, -mih : a^mii, qmx'uni, 
rB03^hiiH, ASKkMH atd. (viz níže), t. j. týž význak pádu (-h) s příde- 
chem nosovým (-m), tak že nemůže splynout se členem (-x, -b). Cf. 
věd. ásvěbhis, jemuž by se však rovnalo slov. -v\(>i;mh ap. (viz níž). 
Tento I. pl. m. n. by se mohl vysvětlovati také z I. sg. m. n., jako 
by -iiih, -bim bylo zz tiih-|-H, -biih-H, t. j. zzl. sg. m. n. + H (vý- 
znak plurálu), cf. arm. I. pl. mig-av-q c , mard-ov-qf ap. z= I. sg. + vý- 
znak plurálu Cq f ). 
V nynějších nářečích slov., jako rus., pol., luz. tu analogicky 
zavládla koncovka I. pl. f. (viz tento) a v srb. má I. D. a L. pl. 
jednu koncovku a to podobnou, ano touž, jako luž. D. L. I. dual 
(viz tuto). 
8. Koncovka -w, -ni náleží opět několika rozličným pádům, 
a všude je -xi zz o-h, -ia zz ic-h zz re-wh zz ig-mh ; tedy^-xi : -ra (zz mm) 
jako L. sg. -n (zz o-h) : D. sg. m. n. -o-bh (-0Rh), aneb jako L. sg. 
L. sg. m. n. -i€iib (zzh>-iih, zd. -jahmi), cf. bg^ii i kc^ä, k»mh 
i KAiiGHh, ko(»,a i KopeHh, i\pwu i íff^hK^Bk atp., t. j. je tu vždy týž význak 
pádu (h), jednou pouhý, po druhé s přídechem (-hh, jako -bh, -mh). 
Prvočlenná totiž přijímají tu pouhý význak pádu -h, jenž s kme- 
nem -o (x) splývá v xi, kdežto vteročlenná přijímají zde týž význak 
s předraženým h, tedy hh, slábnoucí v uh i pouhé n (cf. A. sg. h 
a Ki.ui, ap.), jež s kmenem členu ie se moutí v nosovku -hi (cf. uec-x 
ap., kde -ä zz oii zz o-ml zz skr. -ämi). Tento rozdíl byl bezpochyby 
nutný, neb kdyby i vteročlenná zde přijímala pouhý význak h, splynul 
by s členem ie v h (zz ií), jako v I. pl. m. L. sg. a m. j., a kdyby 
prvočlenná přijímala význak h s předraženým h, tedy -mh, slábnoucí 
v h, smoutilo by se s členem o v nosovku v jednom i druhém 
případě by tím povstávalo nedorozumění pro podobnost s koncov- 
kami jiných pádův, jak uvidíme dále. 
a) A. pl. m. : bivek-xi (zz bhxk-x -|- h) a koh-iä (zz koh-h>-h zz 
KOH-h -f Mb) se rovná lit. vilk-us (zz vilk-a. + s) , stpr. deiv-ans 
(zz deiv-an + s), got. vulf-ans (zz vulf-(an) + s, cf. thana), Xvk-ovq 
(=lvx-oo-\-g=zXvx-ov-{~g) i lat. lup os (zzlup-00 + s=hip-om-|-s), 
arm. měg'-s (zz mig-a -f s), mard-s (zz mard-o + s), varaz-s (zz va- 
raz-u + s) atd., t. j. A., pl. m. je všude zz A. sg. m. + význak plu- 
rálu s (před nímž m dle zákonův hláskosloví slábne v n i ti, t. j. 
