111 
ženo, jako u zájmen : těna zz slov. TUMb ; skr. a v těna ap. se rovná 
rus. 5 v tímx ap. 
V stslov. cizí jména na -hh mají pravidelně -hjcml, kdežto po- 
dobná na -eň mají raděj -eöMb : apweMb , oco^ociiicml , Marb^eoMb, 
THMO^eoMh, ale také eaeieMb i okcicmk (viz Mikl. Gr. I. §. 14). 
b) D. pl. rn. n. -o-mi, -i€-iit, řidčeji -i-iii, -b-Mi : paE-o-Mü 
i paE-i-Mi, KOM-ie-int i KOM-b-iii, jvek-o-mi, non-ie-Mi atd. Tedy opět 
k N. sg. m. n. přistupuje význak -mi (zz mo zz ija), jenž se rovná 
got., stněm. a lot. -m (zz mi), lit. -ms (zz mis zz mus), lat. -bus, zd. 
-bjo a skr. -bhjas s přidaným 5 (cf. D. I. d.): got. vulf-a-m, stněm. 
wolf-u-m, lot. grék-i-m, zel-i-m, lit. vilk-a-ms, lat. duo-bus, amici- 
bus (viz Schleich. Comp. 586) ; střec. vnit-o-ig, stir. fer-a-ib, zd. vehrk- 
febjo a skr. vrk-ěbhjas jsou dvoučlenné složené, jako u zájmen: skr. 
těbhjas zz slov. tiiji, cf. slvn. volcěm (Mikl. gr. L §. 278, 280) ; 
arm. mig-a-c, mard-o-c, varaz-u-c. V rozličných jazycích se tu stří- 
dají souhlásky m, b 9 bh, s, c s hláskami s, u, jo, ja, a k tomu ještě 
v některých přidáno s. Zd. tu má -bjä (zz -bi) a skr. -bhjä (zz -bhi) 
proti slov. -mi (zz Ma), kdežto v I. sg. m. n. skr. má zas -na proti 
slov. -Mb (lit. -mi), cf. rus. -Mt (zzMá). 
Z nynějších nářečí slovanských ruské, hluž. i dluž. zde přijaly 
obdobnou koncovku D. pl. f., pro rozdíl od I. sg. m. n., kdežto 
v pol. naopak koncovka D. pl. m. n. zavládla i v D. pl. f. ; srb. má 
v D. L, I. pl. m. n. stejnou koncovku -hm» (jako hluž. a dluž. v D. 
L. L d. : srb. poó-HMa, KpajB-HMa — po předložce neb po přívlastku 
i bez -Má (I. pl. zz N. pl. m.) : c jyHan;H, — ßüji-HMa, nojB-HMa (cf. 
zájm. HMa, H>HMa); slvn. a chorv. slap om, kon-jem, děl-om, pol-jem; 
čes. pán-ům (stč. pán-óm) , koň-ům (zz kon-jóm) i kon-ím (stč. 
kon-iem), slov-ům, pol-ím (ů m. o, náhradou zdloužené o; jů m. jo 
rozšířené a zdloužené je, jež se náhradou dlouží též v^ezzl); pol. 
chlop-om, król-om, siow-om, pol-om (stpol. bylo též zdloužené -om, 
a rozšířeně i zdloužené -tom); rus. paó-áMt, eoh-jímx, p$Ji-á,Wb, noJi- 
áMi>; luž. pop-am, muž-am, síow-am, pol-am. 
c) D. pl. f. -a-Mi, -ki-mi: piib-a-mi, bo\'()-i.\-mt» atd., tedy opět 
N. sg. f. s význakem -mx; či snad spíše a vlastně dvoučlenné: -km* z= 
ÄM-b zz -a-aMi (cf. no mmioiwuit» bhiumi Sbor. 1073. 209), t. j. opět 
jen kmen prvního členu (o, re) stažen s D. pl. f. druhého členu 
-m% neb -rmi (cf. D. pl. přídavných dvoučlenných)? Podobně ve 
všech příbuzných jazycích: got. gib-öm (zz-a-am), lit. ränk-öms 
(zz-a-amus), řec. %(6q-u-is, arm. G. D. pl. mig-a-c, stir. rann-a-ib, lat. 
equäbus, zd. hizv-äbjo, skr. ásv-abhjas. 
