113 
I. sg. mig-a-v, mard-o-v, varaz-u s význakem plurálu ~q\ Tedy I. 
pl. m. n. -i-MH, -b-iin : I. sg. m. n. -i-iib, -binb, jako D. I. d. m. n. 
-i-iia, -biia: D. pl. m. n. -i-iui, -b-iii. 
Vědické ásv-ěbhis je dvoučlenné složeno jako skr. zájmeno ěbhis 
a stper. bag-aibis f (Bopp. Gr. I. 440, 442), cf. slov. tsmh ap. a skr. 
I. sg. m. n. ásv-ěna. 
Nynější nář. slov. často mají podobnou koncovku --emh, -lmh 
(čes. pol. mir.) i -iiik, -um (srb. a prostě i čes.), aneb obdobnou, 
jako I. pl. f. -aiim, -RMH (rus., mir., pol, luz. i čes.) pro rozdíl od 
N. A. pl. m., zvláště není-li žádného přívlastku. Srb. má v í. D. 
L. pl. m. n. stejnou koncovku -m (jako luz. v D. L. I. d.), již při- 
pojuje jako k N. pl. m.: slvn. tat-mí, jezer-mi (Mikl. Gr. III. 181, 
184); čes. jen k uvarování nesrozumitelnosti zubami (obyč. zubama) 
skřípěti, robami (obyč. rohama) trkati, plot-mi (obyč. plotma) ohra- 
diti, šat-mi (obyč. šatma) zamétati, mužmi, kyjmi, koňmi i koňma 
atd; pol. koň-mi, król-mi, m§ž-mi, woz-mi, syn-mi, przyjaciol-mi 
(Mikl. Gr. III. 455), obyčejně wozami, m§žami atd. ; srb. 3yó-Ma i 3y6- 
HMa, ale jen KOitMa, cf. BeoMa (zz BeabMH), BehMa ap., též 3v6-mh 
a po3-MH (Danič. poslov. 143, 145), a po předložkách i pouhý N. pl. 
bez význaku -Ma: c Bjiacn, no xaj.nyu.H, c npHjaTeiBH; luž. pop-ami, 
mužemi (dluž. múzami), slovami, polemi (dluž. polami) ; rus. padáMH, 
n;apáMH, jjJjiáMH, iioMmh atd. 
j) Z pl. f. -a-MH, -ix- ti ii : (TLin-a-Mii, go^-r-mh atd., tedy opět 
N. sg. f. s význakem I. pl. -mh, jako lit. ränk-ömis, zd. hizv-äbis, 
skr. asv-äbhis, anebo (-zimh zz s -f- h zz m -f- " = »mb -j- h) I. pl. f. zz 
I. sg. f. -« (zz m — aijb cf. srb.) -f- význak plurálu -h : pm-su -J- " 
(zz puB-ft -|- ")> Boiffi-RM + h] (zz Boifp-Hi -|- »)' cf- arm. I. pl. mig-av-q c 
a I. sg. mig-av atd. Tedy I. sg. f. pxiBs: I. pl. f, pusaMH, jako N. 
A. sg. n. HiiA : D. L. sg. n. mmm atd. 
I všecka ostatní nářečí slov. mají touž koncovku beze vší 
úchylky; čes. a hluž. tu předposlední a ovšem nedlouží a tudíž 
mají: rybami, rolemi, zeměmi (e, ězzjezzja),^ a srb. má -im m. 
-mh: pnöaMa, 3eMj&aMa. 
12. Jinou, ale také příbuznou koncovku má též L. pl., a sice: 
a) L. pl. f. -s-\t>, -k\-\t> : pxiB-a-x-b, EOifp-ra-x-b atd., opět N. sg. 
f. s význakem L. pl. -jn», anebo (-m = m zz a-wt, cf. Bt Bnnaa^ 
(W3WB Sbor. 1073» 260) dvoučlenné: N. sg. f. -a, nebo pouhý 
kmen prvního členu, -o, -re stažen s L. pl. f. druhého členu -ws 
neb -iWL, což se shoduje i v ostatních příbuzných jazycích: lit. 
ränk-ös (-ose neb -ösu, -ösa), řec. %cóq-cc-is i %á$~a-iai, 'OXvpitíapt 
Tř,; Filosofie, dějepis a filologie, 8 
