114 
(Bopp. I. 515), zd. hizv-ähva, skr. ásv-asu. Tu se střídá slov. x se 
zd. h a lit., řec, skr. s, jež má slov. v G. L. pl. naci, b»ce a stčes- 
strus. i v L. pl. Dolás (= Dolanech), Lužás (= Lužanech), Polás 
(= Polanech) ap. — Ostatní nářečí slov. tu mají touž koncovku, jen 
čes. ryb-ách, zem-ích (=z -jéch = -jách) a srb. paó-aMa, 3eMJB-aMa. 
Čes. tu náhradou dlouží. 
b) L. pl. m. n. má zřídka jednočlennou koncovku -oxi, -ic-xi 
neb -wi, -L-xx : jkh^-o-m (Sup. 380, 18), ^oii-i-xt (Ostr. E. a Sbor. 
1073), clihox-l (He XL), bt» rpeisojcL (HecT.); obyčejně má dvoučlen- 
nou koncovku (— -o-nxi), -hjsi (— re-iwi), kde je kmen 1. členu 
-o, -rc stažen s L. pl. 2. členu čili zájmena Hxt: (mb-kw, koii-hxt», 
A'tn-txi, non-Hxi atd., jako i v jiných příbuzných jazycích : řec. 
i7i7t-o-LCi, zd. ašp-a-išu neb asp-a-išva, skr. ášv-ěšu (= -a-išu), lit. 
vilk-ůs -ůsě, -ůsů, -ůsa = u-isa = a-isa), lat. lup-ís. — Před -nxt 
se měkčí hrdelní r, k, x v 3, ij, c a xb v cb: eo3OT, npopoi|u?cE, 
rpucuxi, BnicB^xt atd. L. pl. m. n. s dvoučlennou koncovkou -sxi, 
-HXT» vypadá jako L. sg. m. n. -f- ^ (význak L. pl.), což se shoduje 
i v některých jiných jazycích příbuzných : řec. Zitit-m (=z iim-o-C) 
a iiťJt-o-Lúi atd. 
Nynější nářečí slov. tu mají buď jednočlennou koncovku : čes. 
-ech, sic. -och, neb dvoučlennou : čes. -ich (— -nxt i -wi), aneb 
obdobnou: rus., pol., luž. -axö, -hxö, a srb. jako v D. a I. pl. -UMa: 
o jyHan,HMa, EpajLHMa, jrljJiHMa, nojbHMa ; chor. a slvn. posud -ih 
(— -Hxi i -nyh) ; rus. pol. a luž. pnóáxx, eohjix'L, jfiÄ&Yh, noMxi, 
pol. ještě w Prusiech, W^grzech, Wloszech ap. i o bogoch, konioch 
(cf. sic. a luž.); čes. dluzích, hříších, zubech, domech, letech atd., 
ale obecná čeština užívá zhusta také obdobné koncovky -ach, zvláště 
po hrdelnicích, aby je nemusela měkčiti: v hříchách, dluhách, o ptá- 
kách ap.; ve snách (in somnio), ale o snech (de somniis). 
8. 
Druhá kopie císařské listiny na sjednocení dioecese 
Olomoucké s Pražskou, dané 29. dubna 1086. 
Přednesl prof. dr. J. Kalousek dne 12. listopadu 1883. 
Dne 19. února 1883 mluvil jsem zde o rozsahu říše české za 
Boleslava II. Vědomosti naše o této věci pocházejí hlavně ze zbytku 
zakládací listiny biskupství Pražského, kterýž vložen byl do listiny 
