143 
vnějších, při flexi, čehož v té míře není v žádném jiném nářečí slo- 
vanském. V tom tedy spočívá zajímavá zvláštnosť polštiny. 
1, Proměny hlásek z příčin vnitřních. 
Takové vnitřní příčiny, jimiž se mění hlásky při tvoření slov 
(kmenův), jsou psychologické, neb spočívají pouze ve smyslu a vý- 
znamu slov, bez ohledu na jich hmotnou stránku (zvukovou). Toto 
proměňování hlásek sluje stupňováním (postajnenie neb pokraczanie), 
neb se tu k označení rozličných ponětí hláska jednoho a téhož kořene 
dle jisté stupnice sesiluje neb i seslabuje. 
a) Sesilování hlásek. 
Hlásky se sesilují stupňováním, když z kmene slovesa durativ- 
ního se tvoří nomen a denominativní verbum factitivum (na ic) nebo 
verbum iterativum (na -ač, -iac) a frequentativum (na -ywac), a to 
dle tří stupnic: 1. hlásek měkkých, 2. tvrdých a 3. nosových. 
1. Dle stupnice hlásek měkkých: 
a) (h) ( i, i < ie, ia (*), ie {%) ^ a; b) i (o (a : 
c) ie (rz e) ^ ie, ia (%) (a; d) ie (= e) ^ o ^ a: 
a) (b) <ť, t. j. sesláblá hláska měkká, b, ovšem nepsaný (proto 
v závorkách), se stupňuje v i: pne (= pLn§, stslov, nbMs) < spinac ; 
tn§ (ThHfi) < przecinač; kln§ (ku hii&) < wyklinač; pomniec (mlh) < 
wspominac) ; mgla (iibrna), mgnienie < migac ; poczn§ (YbN) < po- 
czynač; žm§ (subii) ^ zžymač ; žn§ (&bn) ^ požynac ; zastaralé czte 
(YbT) < czytac atd. Chybně se stupňuje rznac (p*3) < urzynač, jako 
gn§ (m) < naginac (cf. čes. usnu (cm) < usínati!). 
i(ie, ^(zzn), t. j. i se stupňuje v dvojhlásku ie (= *), jež 
se v polštině i rozšiřuje v ta: widzieč < wiedza, wiedziec, wiadomosc, 
dowiadywač si§; wisieč < wiesič, wieszac, wiecha; čichy < cieszyc, 
pociecha ; wič < wieniec, wianek, wiano, wiatr ; pič < piana, pienič 
(cf. lit. pena, mléko, peneti krmiti); bič<biada, biedny atd. 
ie (*) < a, t. j. ie (%) se stupňuje v a (tvrdé) : lez§ (a*3*) < 
przeiaz, íazič ; siedzieé (c^th) < sad, sadzic, sadzač; strzeg§ (cíptr*) 
< straž; rzezač (pusám) <raz, obraz, razie obraza, obrazič (uraziti) atd. 
b) i < o < a, *) t. j. i se stupňuje v o a to dále v a (tvrdé) : 
pič < napoj, napoič < upajac i napawač; bič <bój, bosé, bojazň < obawa, 
*) V tom se uchyluji od obecného učení, dle něhož se prý i stupňuje před- 
rážkou v oj, ajj. Mé důvody viz v mé rozpravě „O stupňování hlásky i a u u . 
