146 
a podmětné (na -ieé) a vícedobé (na -ywac), a to dle následující 
stupnice zpětné: 
a) wayy, u > y > (i) ; h) ia, ie (¥) yiy (b) ; (stslov. e) > (b) : 
a) way y, t. j. původní slabika wa, někdy už stažená v u, 
slábne v ?/ : kwas, kwasič, kwašny y kisn^č, kisniec, kisač, kisíy ; 
kwap, kwapic, kwapliwy > kipieč ; nauka, uczyc (vak) > przy wykn^c, 
zwykiy, zwyczaj. 
uy yy (i) : rudy y rydzy y rdza (pira^a), rdzawiec ; suchy y usy- 
chac> sehnte (w-); duch y dychač y dech, tchu (w), westchnač 
(vzdechnouti), natchnienie (nadšení) ; duj§ y dme. (jv&m) ; sypač, usypiač 
y spac (cín), sen, snu; pluč > plynné ; sluc > síyn^č ; kuc^kinač; 
ruch y rychlý; strumien > Stryj atd. 
b) ia, ie (n)>z>(h): šwiatío, šwiat, swiecic y šwitňač (cBbť); 
ciasno (tuc) y císd^c (thck); lepič (nun) y lipnax; rzezač (f>*3) y rzna^č 
(f>b3) atd. 
ie (stslov. e)>(b): lec, legi (aer)^lgn^c (abr); žec, žegl (sběr) 
y žgn^č (ffibr) atd. 
2. Proměna hlásek z příčin vnějších. 
Takové vnější příčiny, jimiž se proměňují hlásky při flexi, jsou 
fysiologické, neb spočívají v mluvidlech a jeví se v tom, že hlásky 
se mění vlivem (výslovností) hlásky neb souhlásky následující, zřídka 
předcházející. 
a) Vliv hlásek na hlásky. 
Proměny hlásek při flexi povstávají z trojí příčiny složité, neb 
kromě hlásky následující zde působí vždy též souhláska následující, 
dopouštějíc nebo zamezujíc tu proměnu. První takovou příčinou slo- 
žitou hlásky se rozšiřují, druhou se dlouží a třetí se stahují. 
1. Rozšiřování hlásek. 
Hlásky úzké (měkké) před následující hláskou širokou (i skleslou 
v i, ovšem nepsaný, po souhlásce tvrdé) se rozšiřují (nateženie), ne- 
překáží-li tomu následující souhláska retní neb hrdelní, a sice takto: 
