164 
atd. Bez oživeného (vsutého) e (=z i), ie (= b) nalézáme na konci 
slov v G. pl. f. n. mimo st, zd (íniast měst, gwiazd hvězd a p.) 
ještě tyto souhlásky: serc (srdcí, stč. srdec), gróžb, prósb, mielizn 
(mělcin), nazwisk (názvův), pism, bóstw a p. 
Tak též obyčejně oživuje e (= t) po souhlásce předložky, 
spojené i nespojené, před dvěma souhláskama následujícího slova: 
ze mna, (cf z tobaj, pode mna., nade mn^, przede mn^, przeze mnie, 
beze mnie, ode mnie, ze dwora, we dworze, zebrac, rozebrac, odebrac, 
wzebrač sie> wezm§, westchn^č, obejrzec, oberzn^é (obříznouti), pode- 
jmowac (pozdvihovati), przezeň a p. Po předložce k vždy oživuje 
u (= %) : ku mnie, ku tobie, ku niemu, ku nim, ku sobie, ku panovi, 
ku ustom a p. 
B. Proměny souhlásek vlivem souhlásek. 
Často však k usnadnění výslovnosti nepostačí ani pomoc hlásek 
(nestálých), neboť mnohé souhlásky nikde a nijak vedle sebe se ne- 
snášejí, tak že jedna nebo druhá z nich se musí více méně změnit 
aneb zcela zaniknout. 
Tyto proměny souhlásek řídí se těmito zásadami: 
I. Setkají-li se v jedné a téže slabice souhlásky jasné (mediae) 
s temnými (tenues), tu předcházející souhláska se řídí vždy dle 
následující, spodobujíc se jí tak, že jasná před temnou se stane 
temnou, a temná před jasnou se mění v jasnou, a to buď úplně, ve 
výslovnosti i v pravopise, aneb neúplně, t. j. jen ve výslovnosti. 
1. Příklady spodoby úplné jsou: tchu (G. od dech), tchn^č 
(dechnouti), westchn^é (vzdechnouti), natchnienie (nadšení), wstr§t 
(odpor), wskórac (uspěti), spiew, spowiedž, lekki (lehký), bliski, šliski, 
pchía; zgon (skon), zgina^c, gdy, gdzie, gwoli (k vůli), grzeczny (pří- 
větivý, vlídný, affabilis, k řeči), zgrzyt (skřip, cf CKpeaKÓTi»), chrzypt 
(hřbet, cf. rus. G. xpeoTá), ždžMo (m. šcblo, cf. čes. zblo), gzío, 
gieslo, giezleczko (košilka), swadžba, izba (m. istba, cf. luz. stva, 
něm. stube), zdrów ap. Gdaňsk (cf Kodaň? Gedanum). 
Jasná souhláska w i po souhlásce temné ve výslovnosti a často 
i v pravopise přechází v temné /: sforny vedle sworny, Bogufaí 
(Boguchwal), krotofila (kratochvíle), ufac (m. upwač) obfity (m. obwity 
t. květem n. plodem) a p. 
2. Příklady spodoby neúplné jsou: prosba, sciežka (stezka), 
nožka, krówka, mrówka (mravenec), izdebka, radca, šwiadczyč a p. 
Sem náleží též největší část slov složených s předložkami souhlá- 
