165 
skovými : wpašc (vpadnouti), wtorek (úterý) odpuscič, odsíonič, rozkaz, 
roztropny (rozšafný) a p., kde pravopis zachovává původní souhlásky 
z ohledův etymologických. 
II. Setkají-li se v jedné a téže slabice souhlásky tvrdé s měk- 
kými (změkčenými), tu se též předcházející souhláska řídí dle ná- 
sledující, spodobujíc se jí tak, že tvrdá před změkčenou se měkčí 
a změkčená před tvrdou zase ztrácí svou měkkost 
h Před změkčenými souhláskami zubními (dž, č), plynnými 
(l, rz ů) a retními (b 7 p, m) sykavky s, z, jež jsou ze všech sou- 
hlásek nejcitlivější, se měkčí v s ž: slad (sled), zle, snic, spi, šwiat, 
šmiaíy, šwiety, srebro, sroda, sciežka, mysl, koše, gwoždž, przyjažň 
(přízeň), bojažň (bázeň), piešú (píseň), osm (rus. oceML), rzemiešlník, 
puscič, ježdzič a p. I v některých složených slovích se obměkčuje 
s a z předložky v podobné poloze : wežmi, spiew, scisk, smierc, šcierac, 
šplatač, šcichn^č, a p. 
Příčinou toho měkčení zde, jako všude, je vlastně měkká hláska, 
plná nebo skleslá (l) po zubních, plynných a retních souhláskách, 
jež na sykavky působí i postředně. Retnice se ovšem ani zde neměkčí, 
ale svou netečností nepřekážejí plnému vlivu následující hlásky měkké. 
2. I zubnice d, t se měkčí před změkčenou zubnicí {dž č) a ret- 
nicí: pi§čdziesiat (50), dziewi§cdziesi^t (90), niedžwiedž (medvěd), 
Džwina (Dvina), džwign^č (zdvihnouti), džwierka (dvířka), oddžwierny 
(vrátný), džwi§k (zvuk), stp. i čwierdzič (tvrditi) a p. 
3. Též před podnebními cz, dz, sz, ž sykavky s, z se mění (spo- 
dobují) v sz, z: polszczyzna (polski jazyk), troszczyč si§ (troska, péče, 
starost), wszczač (wz-cz^č, počíti), szezejšcie (s-cz§šč), moždžek (mózg), 
roždžka (rózga) a p. Někdy i před změkčenou, plynnou neb zubnicí 
přechází s v sz: szez^t (s-ciej;, cf sci^c stíti, zetnej, Szl^sk (Slezsko, 
cf. Silingi), szlachta (pochází-li od lech, Lach). Ale ve složených 
slovích se nemění s, z předložky ani před podnebními (neb je tu 
chrání i, ač nepsaný), jako před změkčenými: zszyč (sešiti, rus. 
cmHTB), zž^c (smáčknouti), zžymac, rozczarowač atd., jako zmienič, 
zwiastowač, spisač, spieszyc, rozbiór, zbieg, zlač (sliti), rozcia^č (roz- 
títi), rozdzielič a p. 
4. I po podnebních bývají příklady podobné spodoby, neb po 
es, sz ) z se mění c, dz v cz, dž, ale jen v konjugaci a při tvoření 
slov : ezezy (m. tszci, cf. tiuitl), dždžy (m. dždzi, cf. jveh^htl) ; czcz§ 
(m, czc§ ctím, cf rus. wvy m. qqy), ezezony (m. ezeony, cf. rus. VTVWh 
m. qqeirB, čes. ctěn m. ccen), a tak i uezezenie (rus. noíTéme, čes. 
uctění); ježdž§ (m. ježdzej uježdžac (m. uježdzač, čes. ujížděti), 
