168 
zlosliwy, žalošliwy a p., ale chrzestny, istny (skutečný), istniec (exi- 
stovati), zawistny, stJumic a j. 
b) h, b mezi dvěma souhláskama a před n : prysna^č (pryskač), 
giasna.c (glaskač, hladiti), musnac (pomuskiwač), klasnac (cf. oklaski 
potlesk), cisnac (ciskac), plesna_c, Išnic si§ (lesk) a bíysna/í (blyskač) 
a p., ale ocknax sie (procitnouti), uszczkna/í (uštkuouti) ; usna^č (spac), 
uskrzyna^č (skrzypač), ginac (gubič), gne. a p. Ve grzonají (bouchnouti) 
je vysuto m (grzmieč, cf rpáHyTL), v garcarz (hrnčíř) garczek, garce 
je vysuto n. 
c) w mezi dvěma souhláskama po b: obina_c (wina^č), oblok 
(wlok), obalic (walič), obartel (obrtel), obrócič (wrócic), obracac (wracač), 
obiesič (wiesic), obód (wodzic), obora (cf zawora), obóz fwóz) atd.. 
ale obfity (m. obwity), obwinič, obwiewač a j. 
d) s, sz mezi dvěma souhláskama zvláště po cz, sz, rz : Iza (stp. 
slza a zlza), lez, lezka, rdzen (m. srdcen, cf. rus.), czesd-czci (m. 
czšci), czcič (ctíti), zaszcie (m. zaszscie, záští, cf stsl. uihcmie), weszcie 
(vchod), wyszcie (východ) a p., místo nichž se teď mluví a píše: wej- 
šcie, wyjšcie, przejšcie (přechod), chrzest-chrztu (m. chrzstu), chrzcič 
a pod. 
e) w a g před příponou ski stwo: Brandeburski, Marjenburski, 
Nowotarski (Nowy targ, Neumarkt), Peterburski, królestwo a p., ale 
królewski (ač se ani zde w nevysloví), Ostrogski, i Pragski! 
Ve slově zglisko je mezi (předložkou) z a g vysuto z (zžglisko 
= s-žLglisko spáleniště, cf sežehl == spálil). 
3. Vsouvání souhlásek se děje z příčin rozličných, dílem mezi 
hláskami k zamezení průzivu (u niego, ku niemu atd.), nebo k se- 
sílení souhlásky dle chybné obdoby: isc (m. ic,, jiti, cf stp. wynic, 
odic, najc a p., od id§, cf rus. h^th m. hth), wziajšc m. správného 
wziac (cf. ja^č, przyjac a p.), dílem mezi souhláskami k usnadnění 
výslovnosti. 
a) Nejvíce se vsouvá d mezi z a r: zazdrosč (závist, cf zajrzeč), 
zazdrosny, zdrada, zdradzič, zdrajca, zdrój (cf. rój), zdjac (m. a v. 
zjac, sníti), zdj§l (sňal), ždž^č (m. z-ž^č smáčknouti), ždžme, (m. z-žm§ 
smáčknu), pondraw, bardzo (stp. barzo), dzwon, džwiek (stp. zw^k), 
džbánek (stp. zban), dziarň (ziarno). Ve slovích strzec, strzeg§, stróž 
a p. je vsuto t (cf srogi, lit. sergas, sergeti). 
b) Polština ráda vsouvá a (po konečné hlásce) přisouvá,/: dwaj, 
trzej, czterzej, wczoraj, dzisiaj, tutaj, onegdaj, gdzieindziej, ujšcie 
(ústí), uprzejmy (upřímný), oznajmic (oznámiti), klejnot (stp. klenot), 
dmij (dni), tnij, džwignij atd. 
